Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Pareu el carro.
Em dic Ollie.
I aquest no és el pitjor dia de la meva vida.
I ara!
Va ser fa molt de temps, quan era petit.
Des que tinc memòria,
la curiositat sempre m'ha pogut.
Hola, papa.
Aigua?
Ollie, no confiïs en cap altre ésser!
Olliet meu!
T'he fet un barret per a la collita.
- Ha sortit de l'illa. - Sortit?
No et creuràs el que he vist!
Era increïble!
Hi havia fulles amb ulls.
I un peix gegant d'escates iridescents m'ha somrigut.
Un peix gegant?
M'és igual què vegis. No surtis!
- Per què? - Perquè és perillós.
Ens preocupem.
Quin problema hi ha? Només explorava.
Fill, els pookoo no som curiosos. I el nostre lema?
"Amaga't avui, viu demà."
Exacte!
Per això tenim tan bon olfacte.
Per ensumar les amenaces i evitar-les.
No tot el que ensumem ens amenaça.
Prou. Li explicaré la història.
Caloo, no!
La història?
- La història història? La vull sentir! - És massa petit per parlar-li del ...foc.
- Tindrà malsons. - No. El Lodd la sap.
No n'hauríem de prendre exemple.
Au, dona, vinga!
- Què coi? - Ho ha de saber!
Àvia?
El vent xiulava sinistrament per les fondalades.
L'obscur vingué en una nit fosca i de cel ras.
El gran destructor que encengué el foc de l'infern
incendià la Vall.
Ostres, serà una passada.
Mama, afluixa una mica.
No!
Tot començà temps ençà,
quan la Vall era un lloc molt diferent.
Els pookoo no vivíem en una illa com ara.
Vivíem entre els altres animals,
tement el llop feroç que sotjava la Vall.
Però llavors tot canvià.
Uns éssers enormes arribaren a la Vall.
Els dzo,
els magnífics hortals errants.
Amb la seva gran saviesa i amabilitat,
oferiren un regal als éssers.
De les seves branques, creixé una càpsula màgica
que tenia l'increïble poder
de transformar un ésser en un altre.
Les càpsules els donaren la capacitat d'entendre's,
cosa que els uní a tots.
Però el llop, ressentit per haver perdut el control de la Vall,
menyspreava el nou ordre,
i robà el regal dels dzo per convertir-se en un monstre.
Per convertir-se en el Llopfoc!
Per destruir les càpsules, atacà els dzo.
En matà quatre!
I foragità la resta.
Provocà un despreniment
que creà una presa.
Així desterrà els dzo restants de la Vall per sempre.
Sense els dzo,
sumí els éssers de la Vall
a una vida de por i desconfiança.
I el Llopfoc encara domina la Vall
en el dia d'avui.
Quina passada, no?
Mira...
"Mira..."? Com que "mira..."?
No hi ha sang i fetge? Gore?
I si el Llopfoc esclafa els eriçons pinya i se'n menja les entranyes?
Seria una passada!
Es nota que és fill teu.
T'estimem. Només et volem protegir.
- Ja ho sé. - Mira tot això.
Aquest lloc, aquests pookoo,
són l'únic que no has de témer.
Per això avui estem de celebració,
per agrair la collita de granets.
Som molt afortunats de tenir tot això.
Preparats, llestos? Passeu el granet!
Un javan?
Se suposa que no som curiosos.
Ollie!
Sento la teva olor per aquí.
On ets?
Papa, tranquil. No és perillós.
És llest. Mira. Li he ensenyat el truc.
Li he ensenyat a menjar.
Ollie.
Què has fet?
Sí, aquell. El pitjor dia de la meva vida.
Com era? La curiositat va matar el gat.
No sé què és un gat,
però la meva curiositat va condemnar els pookoo.
Els javan s'ho mengen tot.
I cada any n'hi ha més.
No ens deixen res.
I les reserves?
S'han acabat.
La sitja és gairebé buida.
Com sobreviurem a l'hivern?
Hem de trobar més granets o...
O què?
Morirem de gana.
Daixò... papa.
Ei, papa, he sortit camuflat de fulla...
i he...
He trobat això.
Per què vaig alimentar aquell javan?
Com se'm va acudir?
Funciona?
Papa, funciona!
Escolteu-me!
He trobat la solució!
Sí!
Molt bé.
Vaja, qui tenim aquí?
Un heroi.
Vinga, som-hi.
Sac de plomes, vine aquí!
Què esperes? Vinga!
Vine aquí!
Una càpsula lluent?
De... la història?
És real.
No.
Ni parlar-ne.
No em cal cap càpsula màgica.
És tot culpa teva, javan ximple!
Ollie!
Vinga.
Ollie! Hola?
Ollie!
El cap.
Ollie!
Ets tu?
Sí. Soc aquí baix.
És aquí! Nois, l'he trobat.
És en aquest pou tot fosc.
- Què fas aquí? - Estàs atrapat, rei?
On t'has fet mal? Turmell, cama, braç, esquena?
- No em diguis que al cap! - No, al cap no.
Em noto una mica estrany.
Doncs surt ja.
Ja vinc.
Un javan!
Què? On?
Espera. Soc un...
No. Soc un...
Un javan!
No, mama! Auxili. Ajuda'm!
Mama, soc jo!
Ollie?
Ajuda'm.
Tinc por, mama.
La veu de l'Ollie... surt d'aquell ocell?
Això vol dir...
Se l'ha menjat!
S'ha menjat l'Ollie!
No! Ollie!
- Calli! - S'ha menjat l'Ollie!
Illa Pookoo?
Javan!
Hola!
Enrere! Allunyeu-vos de mi!
Espereu!
- Ivy? - No us acosteu!
- Sí, Lily? - Està una mica estrany.
Una mica? Mira què li has fet, Ivy.
Enrere!
Violet, no dramatitzis.
No li passa res.
Hola, nano. Com estàs?
No us acosteu. Eh, tu! No t'acostis.
Ni un "gràcies"? T'he salvat.
L'hem salvat.
Si per "hem" vols dir jo,
soleta i sense cap ajuda, com sempre,
sí, t'hem salvat.
No t'acostis! Quieta. Tu. I tu, tu.
Tinc un pal!
Per què no l'abaixes?
Li has trencat el cervell.
No li he trencat el cervell.
Hola. Soc l'Ivy. Les meves germanes.
Ens sabem presentar soles. Soc la Violet.
- Violet i Lily. - Hola!
T'hauria de fer un copet d'ull un metge.
Et portaré a Roca Javan.
Què? Roca Javan?
Sí. Casa nostra, allà.
Ni parlar-ne. Allò no és casa meva!
Entesos, calma't.
A Roca Javan hi ha de tot per curar-te.
- Confia en mi. - Que confiï en tu?
Em pixo.
Potser no hi sent bé per la caiguda.
M'entens quan parlo?
T'entenc. Entenc perfectament el que vosaltres, lladregotes...
Us... Espera. Us...
Us entenc.
Com pot ser que us entengui?
Estic atrapat.
Estic atrapat al cos d'un javan!
Traieu-me aquestes plomes!
Traieu-me-les del damunt!
Ostres, està fatal. Què hem fet?
"Hem"? Deus voler dir "ha".
No m'ajudes.
Estic atrapat! Que algú m'ajudi!
A tu? Que m'ajudin a mi. Aquesta pilota pesa.
Surts del mig o què?
Tu també parles?
Sí, exacte, geni. I parlo amb tu.
Surt del mig. Aire!
Para de perdre el temps!
Quant trigarà la pilota?
Tu també em martiritzes? Primer, aquest babau, i ara tu!
No cal que cridi.
Com volia que ho sabés? A mi em semblen fems.
Ivy, ara parla amb els insectes.
Parla de fems, Ivy. Li has d'explicar què vas fer.
- Vols dir salvar-lo heroicament? - Deu voler dir l'altra cosa.
Les altres coses. En plural!
Eh! De què parleu?
Entesos. Quan et vaig rescatar,
creia que nedaries millor.
- Em vas dur cap per avall sota l'aigua? - I?
I potser vaig fregar una pedreta accidentalment.
Què?
I també...
Prou!
Relliscaves i pesaves. I ningú m'ajudava!
Un moment. Ets tu!
Ets l'heroi que em va fer caure!
Sí! Soc una heroïna. Et vaig salvar de la rateta emprenyada.
La rateta emprenyada soc jo.
I no soc cap rata. Soc un pookoo!
"Pookoo"? Què és això?
Ara s'inventa paraules. Li has trencat el cervell.
- Que no! - Te l'ha trencat.
Potser tens una lleu commoció. T'hem de dur a casa.
Ja hi tornes.
- On? - A Roca Javan.
Allò no és casa meva!
- I això? - No preguntis.
No li agrada.
No és això! No tenim temps.
Feu-me cas i voleu!
No sé volar. No em toquis!
- Ivy... - Entesos, pla B.
Si no el rastreja, no se'l menja.
Lily, subjecta'l. Violet, unta'l de fems.
- Què? - No penso tocar això.
No et moriràs per fer-me cas!
Manaire!
Pareu!
No! Així no! Així.
Ha de quedar ben empastifat.
Els fems han de cobrir el plomatge.
Que bufó. És una caqueta amb potes.
Molt bé, aneu a Roca Javan. Lily, tu manes.
- Visca! - Què? Soc més gran!
- No és això. - Des de quan?
Des que soc la gran. Fes el que la Lily diu que dic jo.
Ets una tirana.
Bona sort, caqueta!
Vinga, de pressa!
No et moguis. Confia en mi.
Que confiï en tu?
El Llopfoc?
El papa tenia raó?
Càpsules dels trons, ocells dels trons.
Transformacions dels trons.
Hola!
- Què fas? - Hi ha un llopfoc!
Un llopfoc? On?
Què és un llopfoc?
Ja no hi és. Crec.
Espera. Et conec. Ens vam veure fa molt temps.
- Sí! - Ho sabia!
Fa un moment compta, no?
- No. - Ah, llavors no.
Però sí, soc l'únic boogle del llac.
Qui ets?
Ja, resulta que...
És difícil. Aquest no és el meu cos.
Ah, no és el teu cos.
Mola. Com ha passat?
Vaig caure sobre una càpsula lluent
que deia l'àvia dels dzo,
els hortals errants de fa molt temps.
És igual. No té sentit.
Una càpsula lluent bonica?
Sí.
Sí, n'he vist.
Sí? On? Saps on n'hi ha més?
Sí que ho sé.
Veus allà? És passada l'arbreda. Busca l'arbre rodó mort.
Entès! Càpsula lluent. Arbre rodó mort.
- Gràcies! Com et dius? - Boogle. I tu?
Ollie. Gràcies!
Arbre rodó mort, càpsula lluent.
- Arbre rodó mort, càpsula lluent. - Hola.
Nano! No m'has sentit quan t'he dit "no et moguis"?
Em transformo. Arbre rodó mort.
Càpsula, pookoo.
- Ho diu el peix somrient. - Càpsula lluent.
- Ho diu un peix que somreia. - Empitjora.
Para!
Et tornaràs a fer mal.
Què vols?
Aquella càpsula.
La necessito per tornar a transformar-me
en un pookoo.
Quan la tinguis, tornaràs a Roca Javan amb mi?
- Sí, el que tu diguis. - Entesos.
Té la teva estimada càpsula.
No la toquis!
- Perquè siguis un pookoo... - Para!
...l'ésser que t'has inventat, i puguem tornar.
No!
No. M'ho has promès.
I aquesta olor? Com és que tot fa tanta olor?
No... Si us plau, no.
I les meves plomes? I les meves ales?
Què són aquestes grapes peludes?
- Què has fet? - Espera, no. Perdona.
Jo? Tu m'has robat la càpsula i ets un pookoo.
Càpsula? Pookoo?
No t'he trencat el cervell?
- No! - Ho sabia. Veus, Violet?
Per què has tocat la càpsula?
No m'has avisat!
- Sí! - Quan?
Just abans.
Doncs no t'has explicat gaire bé
perquè, si no, t'hauria entès.
Saps què? Plego.
Plego! No perdré més temps amb tu.
M'estàs arruïnant la vida!
Però a tu què et passa?
Ets un... sonat!
Per què t'emprenyes?
Jo no tinc la culpa de res.
De res? De tot!
- Com ara? - Em vas fer caure.
Espera, tu eres la rateta emprenyada que enlluernava els javan.
Que no soc cap rata. Soc un pookoo!
Això de pookoo és ridícul.
No us hi vau esforçar gaire.
Què dius?
Us heu adonat que s'assembla molt a "popó"?
Creia que t'odiava, però ara...
- M'estimes? - No.
No siguis ximple. Soc genial!
- Adeu. - On et penses que vas?
- Enlloc. - No et crec.
- M'és igual. - Què trames?
Saps on n'hi ha més, no?
- No. - Mentida.
- No. - Doncs et segueixo.
- Prou. - No.
Junts fins a la mort.
Prefereixo morir.
Espera. Boogle! Genial.
Hola, Ollie! Has trobat la càpsula?
- Me l'han robat. És llarg. - No l'he robat!
Qui és la teva amiga?
Ningú. De pressa: on n'hi ha més?
- No m'agrada... - Hola, Ningú.
Els peixos... parlen?
- Sí? On? - Ximple. Sí, parlen.
- Hi has parlat, no? - Sí.
Però no me n'he adonat fins ara.
- No ets gaire llesta. - Soc un geni.
Hola, Boogle.
- Què fas? - Vull que m'entengui.
T'entén. Per desgràcia, t'entenem tots.
¿Em pots dir
on hi ha una altra càpsula?
No. És una javan. Són falsos i lladres.
Els pookoo, gelosos i mesquins.
Em moro de ganes de fer-vos fora de la meva illa!
Eh! Hi ha prou càpsules per als dos.
Les he vist.
Fa tota la vida que estic sol.
Bé, des que el gran despreniment va inundar la Vall.
He tingut molt de temps per nedar i observar-ho tot.
Les coses que he vist!
Arbres, closques, roques,
roques esgarrifoses, roques no...
Sí, ja, roques esgarrifoses.
I les càpsules?
Pel que he vist,
les càpsules són damunt de vells dzo.
- Els dzo. - Els hortals errants?
Sí, els javan vivíem a les seves branques.
Però... van desaparèixer.
Sí, tots tret quatre de morts.
Perdó. La paraula 'mort' fa por,
però no sé com més dir "no vius".
- No vivents. - Ens centrem en les càpsules?
Si us plau. On hi ha un altre dzo mort?
Al costat de la Gran Cascada.
És enorme.
El dzo, la cascada. Són enormes.
I on és aquesta cascada?
Creuant la Vall, passats els penya-segats.
Us volia comentar una cosa,
però no sé què us semblaria que...
Ollie?
Ningú?
Hi ha algú?
Som-hi.
Per què ho fas així?
Mira aquestes potes. Com s'escala amb això?
Són ales i hi volem.
- Jo no volo. - Podries. Les cries i tot volen.
Què vols que faci? Alço les ales i...?
Ales dels trons.
No pots cavar. No pots agafar coses.
No pots escalar. És...
- Són inútils. - Prou.
Ets un ésser majestuós.
Jo, al contrari,
soc petita, peluda i tothom se'm vol menjar.
No et pensis. Deus ser dolentíssima.
- Fems! - No tinc temps!
Unta'm de fems! Soc la caqueta amb potes!
Papa? On ets?
És un cadell de llopfoc?
On has anat?
Els llops parlen?
Tot, si toques una càpsula. Espavila.
Pobre, s'ha perdut.
- Necessita ajuda. - Sí.
Després cridarà els seus amics
i et destrossarà la vida.
Vaja, que concret.
I aquesta olor?
Pots callar?
No. Fa molta pudor.
Son pare ronda per aquí.
Soc aquí mateix.
Per fi et trobo. Què feu?
Busquem una presa.
Vols dir els que s'escapen?
Vola! Accepta el teu cos!
Vola, Ollie!
Calla! Intento córrer!
Compte!
Quasi com volar.
- A la cova! - Què creus que faig?
Per què no entren?
Potser per aquesta pudor horrible.
Quina olor fa?
No ho sé.
Descriu-me-la.
Com un malson, però en olor.
- En noto el gust. - On?
Per tot arreu.
És un cau de serps arrel.
No. Passo. No. Jo no.
No m'agrades i creus que no t'agrado...
Calla. Ens sentiran.
Són dures d'oïda. Noten les vibracions.
Entesos.
El pla és aquest: creuarem les arrels caminant.
Tu sí que ets dur d'oïda. Que noten les vibracions,
i semblen arrels, o sigui que no.
No funcionarà. Pensaré un altre pla.
Deixa de ser tan manaire un moment i escolta'm.
Has de fer servir el nas.
Els pookoo veiem les olors.
Els pookoo veuen les olors?
Molt bé. Primer, tanca els ulls.
En un cau de serps?
Ignora totes les olors tret de la pudor que tens davant.
Ostres! Sí que veieu les olors!
És com tenir ulls al nas.
- Et pots concentrar? - Sí.
- Arrel. - Podríem morir.
N'estàs del tot segura?
Sí, seguríssima.
És una arrel. Confia en mi.
Molt bé, ja ho tinc.
Això és una...
- serp arrel. - Serp o arrel?
He dit serp arrel.
He remarcat "serp". Si no, hauria remarcat "arrel".
Tu digues "arrel" o "serp". "Arrel" o "serp".
Entesos. Serp.
Molt bé. Continua olorant.
Arrel. Vinga.
Arrel. Bé.
Serp. Una serp, segur.
La gran de la dreta.
Arrel.
Arrel. A l'esquerra.
No, serp!
Per aquí. Para.
A la dreta.
Així. Arrel.
Serp. Dreta.
Esquerra. Serp. Per allà.
Molt bé, arrel. Bé. Endavant. Sí.
Gairebé hi som.
Ho estem aconseguint! Bé, jo.
Sopar.
Saborós.
Sucós.
No pinta bé.
Corre.
Saborós!
- Sense sortida - Sacrifici.
Les podem guanyar.
Jo els ulls, tu el coll.
Ets boig? No. Has de volar!
T'he dit que jo no volo!
Morirem!
Calma't! Sustentació, empenta i resistència!
Nota el vent a les plomes!
Quines? Aquestes?
Les primàries no, les axials!
- Axi què? - Bat o plaf!
- Plaf? - No, bat!
Aprenem a volar així. Confia en mi!
Tinc por, Ivy!
Doncs confia en tu!
Bat, Ollie, bat!
Ollie, estàs volant.
Sí? De debò?
- Sí! - Vigila!
Compte!
Així.
Sí! Tens un do.
És genial.
És una passada!
No cal volar entre ells.
Què dius? Que no? Som-hi!
Compte.
Òndia, què és això?
Un corrent ascendent. Aprofita'l!
Molt bé, Ollie. Ja pots baixar.
Acabes de dir "baixar"?
Ollie...
Ollie!
M'ho hauries d'haver dit abans.
T'ho he dit. Diverses vegades.
Doncs no t'has explicat gaire bé
perquè, si no, t'hauria entès.
Gràcies. Ja m'entens, per...
donar-me una empenta.
De res.
Ningú m'havia donat les gràcies per ser així.
La Gran Cascada deu ser per aquí.
Busquem-la.
Es fa fosc
i hi ha massa boira.
Busquem-la demà.
Conec aquest so.
Algú té gana.
Estic bé.
Ja.
Els javan mengem durant el dia.
Per tant, calculo
que deus estar afamat.
Té, arrel dura. Fa passar la gana.
T'hi acostumaràs... d'aquí uns anys.
No puc... Això us agrada?
Els javan li devem la vida.
Vam perdre l'aliment amb els dzo.
Les arrels funcionaven durant un temps.
Gairebé morim de gana.
No ho sabia.
En vam perdre molts.
Amics, cosins,
ties, oncles.
Els meus pares.
Jo era la gran i...
havia de buscar menjar per a les meves germanes.
Però no m'ho han agraït mai.
Soc la germana manaire i pesada.
Però, si no les cuido jo,
qui les cuidarà?
Sembla una... gran responsabilitat.
Sí.
Sort que vaig trobar els granets.
Ens van salvar.
Que què?
Vaig descobrir aliment.
Fa anys.
Ara que hi penso,
vaig conèixer un pookoo.
No sabia com es deia, però un petitó
em va ensenyar a obrir-ne les beines.
Sembles cansat.
Hora d'anar a joc.
Bona nit, Ollie.
Els javan dormim cap per avall.
És broma!
Ollie?
Ollie!
La Gran Cascada!
Mira! El dzo!
Papa, tinc gana.
Ja ho sé. No pares de dir-ho.
Perquè tinc gana!
Llops! És una llobatera!
Ei, nois!
Encara sort! No us ho vaig poder dir, però...
Sí, la llobatera! Bastant important, la llobatera.
No podem entrar.
Tinc un pla. Tranquils. Els distrauré.
Espera. Faries això per nosaltres?
Bé... sou els meus únics amics.
I, quan us transformeu, ja no tindré amics, o sigui que...
- Potser podríeu... - Portar-te una càpsula!
Podries ser un javan. O un pookoo.
Gran olfacte!
Un pookoo...
M'encantaria!
Te'n portarem una, Boogle.
T'ho prometo.
Gràcies. De pressa. No tindreu gaire temps.
Però espera. Com els distrauràs?
Seré el seu dinar.
Quin peix més gros.
Em demano el cap.
Papa, se t'escapa!
Les càpsules!
Però només n'hi ha una.
No, n'hi ha d'haver més. Ho ha dit.
No tenim temps. L'agafaré.
Espera. Què?
Seré un javan. En buscarem una altra volant.
Què? No confies en mi?
No confies en mi?
Au.
La meva comunitat depèn de mi.
- I la meva no? - Va!
No és el mateix, ni de bon tros.
M'he d'assegurar que ens engreixem per a l'hivern.
Engreixar-vos?
- Els nostres granets escassegen. - Vostres?
- Sí. - Els que em vau robar.
Què? Jo no t'he robat mai res.
No te'n recordes, no?
De què? Ollie, de què parles?
El pookoo que et va ensenyar a obrir beines?
Era jo.
Ho vau devorar tot, vam fugir sota terra i ara mengem restes.
El pare em va avisar,
però no li vaig fer cas.
I és culpa meva,
perquè era il·lús, innocent i ximple!
No sobreviurem a l'hivern. Ho entens?
Morirem de gana.
Jo...
És tot culpa meva.
Saps què?
El meu propi pare
no em mira als ulls.
I tot perquè
vaig confiar en tu.
Boogle!
- Ajuda'ns! - Boogle!
- Boogle!
Auxili!
Ollie?
I Ningú?
Sou boogles? Què ha passat?
Només hi havia una càpsula i hem dit "Boogle" abans de tocar-la.
Ara que hi penso, vaig dir "pookoo" abans de tocar l'altra.
Deuen funcionar així. Et converteixes en el que dius.
Genial. Tornem enrere en el temps i arreglem-ho.
Ivy, som peixos.
Gràcies a tu, mai podré tornar i salvar el poble.
- Escolta... - Mira.
Tu ets una javan.
Jo un pookoo.
El destí ens separa.
Acomiadem-nos aquí.
O sigui que...
Adeu, Ollie! T'enyoraré!
Sigues un boogle feliç!
Parlaré amb l'Ivy de les altres càpsules. N'hi ha un munt!
Que vagi bé, Ollie!
Sempre et recordaré!
No vull ficar-me on no em demanen,
però sembla que no us aveniu gaire.
Sí, la vida és així.
Veuràs, aquestes càpsules, són dalt de les Cascades Roca Esgarrifosa.
Em fa por dir-ho en veu alta.
És un lloc aterridor.
Haurem de col·laborar per pujar-hi,
o sigui que feu les paus de pressa, sí?
Molt bé.
Us explicaré un secretet.
Segurament em veieu i penseu: "Ostres, el Boogle ho té tot!"
És llest, atractiu, carismàtic, llest.
Però la veritat és que el Boogle no ho té tot.
M'he passat la vida vagant pel llac, sabent que em faltava alguna cosa.
I ho vaig descobrir.
Estava sol.
I t'asseguro que quan estàs tant de temps sol...
el teu món s'acaba enfosquint molt i molt.
El que vull dir és
que et fa entendre per què ens necessitem els uns als altres.
Ollie.
Ho...
Quan érem petits, eres el primer pookoo que coneixia.
Les petites estaven afamades.
I tenia por.
Però alguna cosa em va fer confiar en tu.
Eres amable amb mi.
Em vas ensenyar a menjar granets.
I vas desaparèixer.
No sabia on havies anat.
Però...
no et vaig oblidar.
I, Ollie,
no sabia el mal que et vaig fer.
Ho sento moltíssim.
Mireu!
Ja hi som.
Les Cascades Roca Esgarrifosa.
Càpsules! Un munt!
Me n'hi vaig.
Sí, ho he intentat.
Hi ha massa corrent per a un boogle, però no per a un boogle triple.
Formació Megapeix!
- Megapeix? - Megapeix, sí.
Unim aletes i nedem junts. Megapeix!
Nedeu com un!
- Primera. Ens en queden dues. - Sí!
Què veig? Què és això?
Peixos?
- Peixos? - Peixos.
- Peixos? - Peixos?
Què són? Les roques esgarrifoses.
Peixos!
Formació Megapeix!
Gairebé hi som!
I ara què fem? Vinga, idees.
Papa!
Ara!
Què esperem? Som-hi!
El cadell! Agafeu-me la cua!
- Sí! - Ho hem aconseguit.
Com t'ho has fet?
Jo? Tu sí que et movies bé.
Tens un do.
Ho sents?
Els dzo.
Són ells.
Què et sembla? Junts, quan digui tres.
- Un, dos, tres! - Un, dos, tres!
- Pookoo! - Javan!
- Sí! Gràcies! - Sí! He tornat!
He tornat, nano!
Hola, nois!
Ei, Boogle!
En què et convertiràs?
M'ho estava pensant.
Un pookoo, un javan, un eriçó pinya o...
Un moment. Ja ho sé.
Em podria convertir en el...
Llopfoc!
Boogle?
El Boogle no ha existit mai.
Només era
jo.
La història.
Tu ets... Vas destrossar la Vall.
Vas crear la presa. Vas foragitar els dzo.
Sí, sí i sí.
Soc bo. Què voleu que us digui?
Però per què? Regnava la pau i tu te la vas carregar.
- Vas provocar molt dolor. - I el meu?
Era l'esquifit de la llopada,
la bandada em va abandonar
i cap dels altres éssers no em volia ni veure.
Em vaig prometre que un dia reduiria la Vall a cendres
i els supervivents s'inclinarien davant meu.
Jo governava
fins que aquells monstres em van tirar una càpsula
i em van atrapar en aquell cos de peixot.
Les càpsules.
Vaig esperar que vingués algú una eternitat.
Un ximple il·lús i crèdul com tu!
"Ollie, faries això per mi? Ostres! Ets el meu millor amic."
Tu no penses o què?
¿Creies que aquells tres llops esquifits
eren llopsfoc?
Ivy!
No. Ivy!
"Ivy!"
Per què gemegues? Te'n volies desfer, no?
Creus que és amiga teva?
No hi ha amics a la Vall.
Ha arribat l'hora que a la Vall torni a regnar el terror.
Ollie.
S'equivoca amb tu.
Tingues
el cor
obert.
No. Ivy!
No.
Et portaré a Roca Javan.
Ivy?
Ajudeu-la.
Ivy!
On és l'Ivy?
Ho sento, rei.
Se n'ha... anat.
Ivy...
No.
Ho sento molt.
Eres...
la millor amiga...
que he tingut.
Va, va.
Continua dient coses maques de mi.
Què fas aquí? Ha dit que te n'havies anat!
A buscar-te menjar.
Tenia raó.
Encara ets aquell pookoo amable.
Sí, bé, aquell pookoo amable...
sempre la vessa.
T'ensenyaré una cosa.
Tat!
El niu de mon germà té danys per aigua.
- El meu net el pot ajudar. - Sí?
Sí, té mà per arreglar coses.
I també per trencar-ne!
Bat o plaf!
Ha fet plaf!
Estic bé.
Sé que això no canviarà el mal que nosaltres i jo us hem provocat.
I em sap molt de greu.
Vull que sàpigues
que no sempre la vesses.
Els granets que tu em vas ensenyar a menjar van salvar els seus pares.
Cap d'ells seria aquí sense tu.
Gràcies.
És ell! És l'Ollie!
- És molt bufó! - Quin nas!
És molt suau!
Com ha volat fins aquí amb aquestes ales?
No puc volar com a pookoo.
Parla!
Hola, caqueta! Ens recordes?
- Et vam empastifar. - Sí, me'n recordo.
Però gràcies. Em vau salvar.
Mireu! Neva!
- Neva! - M'encanta la neu!
Està nevant!
- Neva! - No hi ha classe!
Neva!
Això no és neu.
El Llopfoc.
El foc avança ràpidament.
El cel no és segur. Tothom al seu niu!
Hem d'ajudar la Vall.
Espereu! Tothom quiet!
Hem d'ajudar.
És massa perillós. Ens hem de protegir.
Escolteu-nos tots!
Ma germana gran és manaire, insuportable i controladora.
Potser una tirana...
- Escolta! - Que estic parlant.
Interromp i parla massa.
I té un plomall enorme.
En això estarem tots d'acord, però...
sempre s'ha arriscat per cuidar-nos.
No seríem aquí sense ella.
Creu que no ho sé, però sí.
Potser no sempre té raó, però us asseguro que ara sí.
La Vall ens necessita.
La Violet té raó: l'Ivy té raó.
Tots aquests éssers estan atrapats!
Ajudem-los. Els podem guiar a la riba.
Una idea fantàstica, Violet. Nosaltres també.
No t'allunyis.
Tranquils. Venim a ajudar.
Illa Pookoo. És l'únic lloc segur.
Com els duem fins allà?
Gràcies per salvar el meu fill.
Què es diu?
Gràcies!
Us podem ajudar.
Tothom a bord! No us encanteu!
Tranquils, calma!
El meu heroi!
En marxa!
- Ollie? - És viu?
Mama! Papa! Ajudeu-me!
Ollie!
No!
Ivy!
Vigila! Allunya't d'aquestes bèsties!
Escolta'm. No ens ataquen. Són els éssers de la Vall.
Busquen refugi. Els hem d'ajudar.
Papa, els hem d'ajudar.
Ajuda'm a portar-los a l'illa.
Això no pot ser, Ollie.
Confia només en els pookoo. Ja ho saps.
No, papa, la història. És certa. Els dzo, el Llopfoc, les càpsules.
M'he convertit en éssers de la Vall. I he après una cosa.
Som més forts
junts.
Papa, sé que tens por.
Però hem de confiar en els altres.
Ollie!
No tenim gaire temps.
Segueix-me.
- Quin pla tens? - Ho ha dit ell.
Els dzo el van atrapar. Potser ho podem fer.
N'estàs segur?
No.
Dzo, sou aquí?
Em sentiu?
Ollie, de pressa!
Una càpsula.
Me'n podeu enviar una?
Si us plau. La Vall necessita ajuda.
Si us plau.
Dzo.
Els dzo.
No pot ser.
Molt bé, Ollie, ja ho tenim.
Ollie?
És el nostre fill.
No te'ls acostis.
Has trobat una altra càpsula.
Vaja, te n'has adonat.
Llopetfoc il·lús.
- M'agradaves més com a... - Boogle!
Creieu que cauria dues vegades a la mateixa trampa?
Qui és l'il·lús ara?
Ollie, Ollie, Ollie.
Què faràs ara?
No pots saltar a l'aigua. És massa fonda
i els dzo s'enfonsen.
No caiguis, Ollie!
Et creus un dzo?
Que restabliràs la pau i l'harmonia a la Vall?
Només ets una rateta emprenyada que lluita en va.
Però ara estàs a punt de morir.
Ara aquesta vall és meva.
Què?
No.
És nostra.
No.
Què fas? Para.
Has de parar.
Ei, confia en mi.
No!
Ollie!
Ets viu!
Creia que no et tornaria a veure! On...? Com has...? Jo...
Els dzo em van trobar.
Tenen unes coses que es diuen "càpsules màgiques".
Subtítols: Maria Romero Soronellas