Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
ZAMJENA
Zaustavimo malo sliku.
Ja sam Oli.
Zvuči čudno, ali ovo mi nije najgori dan.
Ni blizu!
Taj je dan bio davno, kad sam bio mali.
Otkad znam za sebe,
uvijek bih podlegao znatiželji.
Bok, tata!
Žedan?
Oli, nemoj vjerovati drugim bićima!
Oliću moj mali!
Izradila sam ti novi šešir za žetvu.
- Otišao je s otoka. - Što?!
Nećeš vjerovati što sam vidio.
Bilo je ludo!
Vidio sam listove s očima.
I divovsku ribu s ljuskama u boji duge. Nasmiješila mi se.
Da? Dugina riba?
Nije me briga! Ne napuštaj otok!
- Zašto? - Zato što je opasno.
Zabrinuti smo.
U čemu je problem? Samo sam istraživao.
Sine, pukui nisu znatiželjni.
Naše geslo?
„Skrij se danas, doživi sutra.”
Upravo tako.
Zato smo blagoslovljeni ovim nosom.
Nanjušimo prijetnje i sklonimo se.
Njušimo sve, ali nije sve prijetnja.
Dosta. Sad će slušati priču.
Kalu, nemoj!
Čekaj, priču?
Onu priču? Želim je čuti!
Premlad je da čuje za vuka. Imat će noćne more.
Neću! Tomi su je ispričali.
Neće nam Tomina obitelj biti uzor.
Gospode, daj.
- Koji vrag? - Mora znati!
Bako?
Dok je vjetar zlokobno fijukao kroz šupljine,
jedne crne noći bez oblaka došao je onaj mračni.
Veliki razarač koji je zapalio paklenu vatru
i spalio dolinu.
Ideš! Ovo će biti zakon!
Mama, smanji doživljaj.
Neću!
Sve je počelo davno,
kad je Dolina bila posve drukčija.
Pukui nisu uvijek živjeli na otoku, kao danas.
Živjeli su s drugim životinjama
i u strahu od strašnog vuka koji je tumarao Dolinom.
No onda se sve promijenilo.
U dolinu je došlo divovsko biće,
zvano dzo.
Veličanstveni hodajući voćnjak.
Zahvaljujući velikoj mudrosti i dobroti,
dzoi su svima donijeli dar.
Na njihovim je granama rastao čarobni svjetleći pupoljak velike moći.
Mogao je jedno biće pretvoriti u drugo.
Pupoljci su bićima dali mogućnost da razumiju jedni druge,
što ih je zbližilo.
Ali vuk je bio ogorčen što je izgubio kontrolu nad dolinom.
Prezirao je novi poredak.
Stoga je ukrao dar dzoa i pretvorio se u čudovište.
Postao je Vatrovuk!
Kako bi uništio pupoljke, napao je bića dzo!
Ubio je prva četiri!
A ostale je otjerao!
Izazvao je odron.
I stvorio branu.
Preostala bića dzo zauvijek je protjerao iz doline.
Bez dzoa,
opet je gurnuo bića doline
u život ispunjen strahom i nepovjerenjem.
Vatrovuk vlada dolinom
do današnjeg dana.
Fora, zar ne?
Onako.
„Onako”? Kako to misliš?
Gdje su krv i crijeva? Nasilje?
A da Vatrovuk rastrga češerne ježeve i pogosti se iznutricama?
To bi bilo genijalno!
Znaš što? To je tvoj sin.
Volimo te. Želimo da budeš siguran.
- Znam. - Osvrni se, maleni.
Ovo mjesto i ovi pukui
jedino su čega se ne moraš bojati.
Zato danas slavimo.
Zahvaljujemo na žetvi piplica.
Sretni smo što imamo sve ovo.
Priprema, pozor, šalji piplicu!
Džavan?
Ne bih smio biti znatiželjan.
Oli!
Mogu te nanjušiti u blizini.
Gdje si?
Tata, ne boj se. Nije opasan.
Pametan je. Gledaj.
Naučio sam ga trik.
Naučio sam ga jesti.
Oli!
Što si to učinio?
Eto, to mi je bio najgori dan u životu.
Kažu da je znatiželja ubila mačku.
Ne znam što je mačka,
ali moja je znatiželja osudila pukue.
Džavani sve jedu.
Svake ih je godine sve više.
Samo uzimaju.
A hrana za nuždu?
Nema je više.
Skladište je gotovo prazno.
Kako ćemo preživjeti zimu?
Moramo pronaći još piplica ili...
Ili što?
Izgladnjet ćemo.
Tata.
Bio sam na površini kamufliran u list.
I ovaj...
Pronašao sam ovo.
Zašto sam nahranio onog džavana?
Što ne valja sa mnom?
Funkcionira?
Tata, funkcionira!
Slušajte me!
Pronašao sam rješenje!
To!
Dobro.
Vidi tko je to.
Junak.
Dođi, da te vidim.
Glupa vrećo pera. Sredi me!
Što čekaš? Hajde!
Sredi me!
Svjetleći pupoljak?
Iz priče?
Istina je.
Ne, neću.
Nećemo to raditi. Ne, neću.
Ne. Ne trebam čarobne pupoljke.
Ti si kriv za sve, glupi džavane.
Oli!
Hajde.
Oli! Ima li koga?
Oli!
Moja glava.
Oli!
To si ti?
Da, ovdje sam dolje!
Ovdje je! Pronašao sam ga!
U rupi je! U vrlo mračnoj rupi.
- Što radiš unutra? - Zaglavio si?
Što te boli? Gležanj, noga, ruka, leđa?
Nije valjda glava!
Ne, nije glava.
Samo se osjećam malo čudno.
Izađi onda.
Evo me.
Džavan!
Što? Gdje?
Čekajte. Ja sam...
Ne. Ja sam...
Džavan!
Ne, mama! Upomoć!
Mama, to sam ja!
Oli?
Pomozi mi.
Bojim se, mama.
Olijev glas dolazi iz te ptice?
To znači...
Ptica ga je pojela!
Džavan je pojeo Olija!
Ne! Oli!
- Kali. - Džavan je pojeo Olija.
Otok Puku?
Džavan!
Bok!
Natrag! Maknite se!
Čekajte.
- Iva? - Natrag!
- Da, Lili? - Je li ti malo čudan?
Malo? Vidi što si mu učinila, Iva.
Natrag!
Violeta, ne dramatiziraj.
Dobro je.
Bok, frajeru. Kako si mi?
Natrag. Tebi govorim! Natrag!
Baš si čudan, a spasila sam te.
Mi smo te spasile.
Ako time želiš reći da sam ga spasila sama samcata, bez pomoći,
onda, da, mi smo te spasile.
Natrag! Ne miči se! Ni ti! Ni ti! Upotrijebit ću ovo!
Odložimo taj štap.
Ideš! Potrgala si mu mozak.
Nisam mu potrgala mozak.
Bok. Ja sam Iva. Ovo su moje sestre.
Same ćemo se predstaviti. Ja sam Violeta.
- Violeta i Lili. - Bok.
Trebat ćeš malo liječničke pomoći.
Odvest ću te na Džavan brdo.
Džavan brdo?
Da. Kući. Ondje.
Ne idem. Ondje nije moja kuća!
Smiri se, stari.
Na Džavan brdu moći ćemo ti pomoći.
- Vjeruj mi. - Da ti vjerujem? Tebi?
Urnebesno!
Možda mu je pad oštetio sluh.
Razumiješ li me?
Razumijem. I to dobro.
Ti i tvoje lukave lopuže...
Ja... Čekaj. Ja...
Razumijem te.
Kako je moguće da te razumijem?
Zarobljen sam.
Zarobljen sam u tijelu džavana.
Mičite ova pera s mene! Brzo!
Mičite ova pera s mene!
Prolupao je. Što smo učinile?
- Mi? Što je ona učinila? - Upomoć!
Ne pomažeš.
Zarobljen sam! Pomozite mi!
Da pomognu tebi? A meni? Guram balegu!
A da mi se makneš?
I ti govoriš?
Da, genijalče. I sad se obraćam tebi.
Miči se sad. Briši.
Prestani zabušavati! Koliko moram čekati balegu?
Još me i ti zafrkavaš? Najprije ovaj glupan, pa i ti?
Ne moraš vikati.
Nisam znao. Meni izgleda kao kuglica zemlje.
Iva, sad razgovara s kukcima.
O balegi. Iva, govori o balegi. Reci mu što si učinila.
- Junački ga spasila? - Misli na onu drugu stvar.
Druge stvari! Množina!
O čemu vi to?
Dobro. Kad sam te spašavala,
mislila sam da znaš plivati.
- Držala si mi glavu pod vodom? - I?
I možda sam tobom nježno očešala o kamenčić.
Što si učinila?!
A još i...
Dosta!
Bio si sklizak! I težak! A ja nisam imala pomoć.
Čekaj, to si ti! Junačka džavanka koja me bacila u rupu.
Da, junakinja sam.
Sad si siguran od bijesnog štakora.
Ja sam taj bijesni štakor!
Nisam štakor, nego puku.
Puku? Što je puku?
Sad izmišlja riječi. Nisi mu potrgala mozak?
- Nisam! - Potrgala ti ga je.
Imaš blagi potres mozga. Zato moramo kući.
- Opet ti o kući. Gdje je to? - Džavan brdo.
Ondje nije moja kuća!
Što je to?
- Dosta pitanja. - Ne voli pitanja.
Volim! Sad nema razloga za pitanja. Poslušajte me i letite!
Ne znam kako. Pusti me!
- Iva? - Dobro, plan B.
Neće ga pojesti ako smrdi.
Lili, drži ga. Violeta, namaži ga balegom.
Neću to dirati.
Zar bi te ubilo da me nekad poslušaš?
Kako šefuješ!
Dosta!
Ne, ne tako! Ovako.
Vidiš kako se lijepi za perje?
Moraš utisnuti balegu duboko u perje.
Preslatko! Izgleda kao mali balegić.
Odjurite na Džavan brdo. Lili, ti si glavna.
- Hura! - Ja sam starija!
- Pusti godine. - Otkad?
Najstarija sam. Slušaj Lili i radi što sam joj rekla.
Baš si naporna.
Sretno, balegiću!
Hajde, brže!
Ne miči se. Vjeruj mi.
Da vjerujem tebi?
Vatrovuk?
Tata ima pravo?
Glupi pupoljci i glupe ptice.
Glupe preobrazbe.
Bok!
- Što radiš? - Vatrovuk je ovdje!
Vatrovuk? Gdje?
A što je Vatrovuk?
Otišao je. Mislim.
Čekaj. Poznajem te. Nismo li se davno upoznali?
- Jesmo. - Znao sam!
Maloprije je davno, zar ne?
- Ne. - Onda ne.
Ja sam jedini bugl u jezeru. Onda da.
Tko si ti?
Kad smo kod toga...
Složeno je. U krivom sam tijelu.
Pa da, krivo tijelo.
Zabavno. Kako?
Pao sam na svjetleći pupoljak dzoa, iz bakine priče.
To su hodajući voćnjaci iz davnina.
Zašto se trudim? Zvuči ludo.
Je li pupoljak svijetlio?
Jest.
Vidio sam ih.
Jesi? Gdje? Znaš gdje ih ima?
Znam.
Samo prođi kroz onaj šumarak.
Traži okruglo mrtvo stablo.
Može! Svjetleći pupoljak, mrtvo stablo.
- Hvala! Kako ti je ime? - Bugl. A tebi?
Oli! Hvala, Bugl!
Mrtvo stablo, svjetleći pupoljak.
- Mrtvo stablo, svjetleći pupoljak. - Bok!
Pajdo! Nisi me čuo kad sam rekla da me čekaš?
Pretvorit će me u pukua. Tražim stablo i pupoljak.
- Reče vesela riba. - Vesela riba. Pupoljci.
- Tako kaže vesela riba. - Sve mu je gore.
Daj, stani!
Opet ćeš se ozlijediti.
Što trebaš?
Trebam taj pupoljak.
Da se pretvorim natrag
u pukua.
Kad nađeš pupoljak, vratit ćeš se na Džavan brdo?
- Da, jasno. Svejedno. - Dobro.
Tvoj dragocjeni pupoljak.
Ne diraj ga!
- Možeš se pretvoriti u pukua... - Stoj!
...izmišljeno biće, pa idemo na Džavan brdo.
Ne!
Ne. Obećao si.
Čekaj, što to smrdi? Zašto sve miriše?
Ne! Molim te, ne.
Gdje su moja divna pera? I krasna krila?
Kakve su ove odvratne kandžice?
- Što si učinio? - Ne. Oprosti.
Što sam ja učinio?
Postala si puku od pupoljka.
Pupoljak? Puku?
Nisam ti potrgala mozak?
- Nisi! - Znala sam! Eto ti, Violeta!
Zašto si dirala pupoljak?!
Zašto mi nisi zabranio?
- Jesam! - Kad?
Netom prije.
Očito nisi dobro objasnio.
Da jesi, shvatila bih.
Znaš što? Dosta mi je.
Dosta! Neću tratiti vrijeme na tebe
jer si mi uništila život!
Što tebe muči?
Ti... Ti šaš... Ti šašavče!
Zašto se ljutiš?
Nisam kriva ni za što od ovoga.
Jesi! Kriva si za sve!
- Za što? - Bacila si me u rupu.
Ti si bio bijesni mali štakor koji je zaslijepio džavane?
Nisam štakor, ja sam puku!
Glupo ime, samo da znaš.
Trebali ste ga doraditi.
Uopće nije!
Jasno vam je da vam ime sadržava „puk”?
Mislio sam da te mrzim, ali...
- Voliš me? - Ne.
Ne budi smiješan. Divna sam!
- Zbogom. - Čekaj! Kamo ćeš?
- Nikamo. - Lažeš.
- Zaboli me. - Imaš plan.
Znaš pronaći pupoljak.
- Ne. - Lažeš.
- Ne lažem. - Onda idem za tobom.
- Ne. - Žao mi je.
Bit ću s tobom do smrti.
Onda umri.
Čekaj. Bugl! Sjajno!
Oli, jesi li pronašao pupoljak?
Ukraden je. Pusti sad to.
Nisam ga ukrala!
Tko ti je prijateljica?
Nitko. Reci mi gdje ih ima još.
- Ne sviđa mi se... - Bok, Nitko.
Buglovi govore?
- Da? Gdje? - Glupo pitanje. Pa naravno.
- Razgovaraš s njime. - Da.
Ali to dosad nisam shvatila.
- Jer nisi pametna. - Genijalka sam.
Dobar dan, Bugl!
- Zašto tako govoriš? - Da me razumije.
Dobro te razumije. Kao i svi, nažalost.
Hoćeš li mi reći
gdje je drugi pupoljak?
Ne vjeruj joj! Džavani lažu i kradu.
Pukui su zavidni mali glodavci.
Kad nađem pupoljak, sve ću vas otjerati s otoka.
Pupoljaka ima dovoljno za sve.
Vidio sam ih.
Cijeli sam život sâm.
Točnije, otkako je dolina poplavila zbog odrona.
Imao sam vremena plivati i razgledavati.
Da znate što sam sve vidio...
Stabla, školjke, kamenje,
jezivo i manje jezivo kamenje...
Da, dobro. Jezivo kamenje.
A pupoljci?
Koliko sam vidio,
lijepi pupoljci rastu samo na starom dzou.
Dzo.
Hodajući voćnjak?
Pa da! Džavani su živjeli na njihovim granama.
Ali onda su nestali.
Da, svi osim četiri mrtva.
Znam da smrt zvuči strašno,
no ne znam kako reći da nisu živi.
- Neživi su. Mrtvi. - Vratimo se pupoljcima, molim te.
Gdje je najbliži mrtvi dzo?
Znam. Kod Velikog slapa.
Da, baš je velik.
I dzo i slap. Oba su veliki!
Gdje je taj Veliki slap?
Na drugoj strani doline, iza onih litica.
Htio sam vam nešto reći,
ali ne znam što biste rekli na...
Oli?
Nitko?
Ima li koga?!
Evo ga.
Zašto se tako penješ?
Pogledaj ove kandže. Kako se možete penjati?
To su krila. Zato letimo.
- Ja ne letim. - Pokušaj.
I mali džavani lete.
Što bih trebao? Podići krila i...
Glupa krila.
Ne možeš kopati.
Ne možeš hvatati.
Ne možeš se penjati. To...
- Beskorisna su! - Daj, prestani.
Veličanstveno si biće.
A ja sam niska, dlakava i sve me u dolini želi pojesti.
Ne laskaj si. Sigurno si neukusna.
- Balegu! - Nema vremena!
Namaži me kuglicom! Daj da budem balegić!
Tata? Gdje si?
Čekaj, to je mali vatrovuk?
Kamo si otišao?
Vukovi govore?
Kad takneš pupoljak, sve govori.
Jadničak se izgubio.
- Samo treba pomoć. - Znam.
Onda će pozvati prijatelje da te zaskoče
i zauvijek ti unište život.
Dobro, to je bilo neobično precizno.
Što to njušim?
Daj, šuti.
Neću. Nešto užasno smrdi.
Njegov je tata ovdje negdje.
Ovdje je.
Tu si! Što to radite?
Tražimo plijen.
One koji bježe?
Poleti! Prigrli džavanštinu!
Maši, Oli!
Šuti! Vidiš da bježim!
Pazi!
Gotovo si poletio.
- Utrči u špilju! - Pa to i radim!
Zašto ne idu za nama?
Možda zato što grozno smrdi.
Kako miriše?
Ne znam.
Precizno opiši.
Miris je kao iz noćne more.
- Mogu ga okusiti. - Gdje?
Posvuda.
U brlogu smo korijen zmija.
Ne. Zaboravi. Ne. Neću.
Slušaj, nisi mi drag, a ni ja tebi...
Tiše! Čut će nas.
Korijen zmije loše čuju. Osjećaju vibracije.
Dobro.
Imam plan. Morat ćemo prijeći preko korijenja.
Sad sam ti rekla da ne čuju, ali osjećaju vibracije.
Korijenje i zmije izgledaju identično. Ne.
Neće upaliti. Osmislit ću drugi plan.
Prestani malo šefovati i slušaj me.
Puku si, upotrijebi svoj nos.
Pukui vide mirise.
Pukui vide mirise?
Dobro. Najprije zatvori oči.
U zmijskom brlogu?
Nijedan miris nije važan osim smrada ispred tebe.
Ideš! Zaista vidim mirise!
Kao da imam oči u nosu!
- Usredotoči se! - Da, dobro.
- Korijen. - Život nam ovisi o tome. Sigurna si?
O, da, sigurna sam.
To je korijen. Vjeruj mi.
Dobro. Mogu ja to.
Vidim da je ovo...
- Korijen zmija. - Korijen?
Korijen zmija.
Naglasak na „zmija”. Kad bude korijen, naglasit ću to.
Samo reci „korijen” ili „zmija”. „Korijen” ili „zmija”.
Dobro, zmija.
Super. Njuškaj dalje.
Korijen. Kreni.
Korijen, korijen. Dobro.
Zmija. Nema sumnje.
Idi do onog velikog desno.
Korijen.
Korijen. Ulijevo.
Ne, zmija!
Ovuda. Stoj.
Korak udesno.
Tako, bravo. Korijen.
Zmija. Desno.
Lijevo. Zmija. Onuda.
Dobro, korijen. Dobro. Idi ravno. Da.
Još malo.
Uspijeva nam! Zapravo, meni.
Slastice!
Sjajno!
Smažimo ih!
To nije dobro.
Bježi!
Sjajno!
- Stisnuti. - Slistimo ih!
Možemo ih srediti.
Napast ću im oči.
Što ti je? Moraš poletjeti!
Rekoh ti, ne letim!
Umrijet ćemo!
Mir! Pazi na uzgon, otpor i potisak!
Osjeti zrak na perju!
Kojem perju? Ovom?
Ne, ta su primarna! Osovinska!
- Oso... Što? - Maši il' pljus.
- Pljus? - Ne, maši!
Tako džavani uče. Vjeruj mi!
Bojim se, Iva!
Onda vjeruj sebi!
Maši, Oli! Maši!
Oli, letiš!
Da? Letim?
- Letim! - Pazi!
Oprezno!
Tako!
Bravo! Prirodno si nadaren!
Ovo je divno.
Fantastično je!
Nemoj ih prelijetati.
Što? Da ih preletim? Evo ga!
Oprezno!
Opa! Što je ovo?
Struja. Iskoristi je.
Oli, sad nas spusti.
Želiš da nas spustim?
Oli...
Oli!
Zašto mi nisi rekla za let?
Jesam. Više puta.
Očito to nisi dobro objasnila.
Da jesi, shvatio bih.
Hvala. Zato što...
Što si me natjerala.
Nema na čemu.
Nitko mi nikad nije zahvalio na tjeranju.
Veliki je slap ovdje negdje.
Pokušajmo ga pronaći.
Uskoro će noć.
I previše je magle.
Ujutro ćemo.
Poznajem taj zvuk.
Netko je gladan.
Dobro sam.
Kako da ne.
Džavani jedu cijeli dan.
Ako se ne varam,
jedva se držiš.
Izvoli brusnjak. Suzbit će glad.
Naviknut ćeš se. Za koju godinu.
Ne mogu... Odlučili ste ovo jesti?
Džavani tomu duguju život.
Nismo imali hrane bez bića dzo.
Brusnjak suzbija glad, ali nakratko.
Umalo smo izgladnjeli.
Nisam to znao.
Mnoge smo izgubili.
Prijatelje, rođake,
stričeve i strine.
Moje roditelje.
Bila sam najstarija.
Morala sam pronaći hranu za sestre da ne uginu od gladi.
One to, naravno, ne znaju cijeniti.
Za njih sam naporna seka koja šefuje.
Ako ih ne budem čuvala,
tko će?
To zvuči kao vrlo teško breme.
Da.
Srećom, pronašla sam piplice.
Spasile su nas.
Što?
Našla sam novi izvor hrane. Bilo je to davno.
Kad razmislim,
tad sam prvi put vidjela pukua.
Nisam znala ime.
Jedan mi je malac pokazao kako otvoriti piplice.
Izgledaš iscrpljeno.
Mislim da je vrijeme za počinak.
Laku noć, Oli.
Džavani spavaju naopačke.
Šalim se!
Oli?
Oli!
Veliki slap!
Pogledaj! Eno dzoa.
Tata, gladan sam.
Podsjećaš me svake minute.
Zato što sam gladan!
Vukovi! To je vučji brlog!
Bok, društvo!
Hvala Bogu! Nisam vam stigao reći, ali...
Vučja jazbina. To je važna informacija!
Ne možemo ući.
Znam kako ćete ući. Odvući ću im pozornost.
Čekaj, učinio bi to za nas?
Vi ste mi jedini prijatelji.
Kad se promijenite, više neću imati prijatelja.
Nadao sam se da ćete mi...
Dati pupoljak! Možeš biti džavan!
Ili puku.
Imaju opaku surlu!
Puku...
To bi bilo sjajno!
Dobit ćeš pupoljak, Bugl!
Obećavam.
Hvala! Brzo. Imat ćete malo vremena.
Čekaj! Kako ćeš ih odvući?
Bit ću im ručak.
E, to je velika riba.
Ja ću glavu!
Tata, puštaš je da pobjegne!
Pupoljci!
Ostao je samo jedan.
Mora ih biti više. Bugl je tako rekao.
Nemamo vremena. Uzet ću ga.
Čekaj, zašto?
Bit ću džavan. Možemo letjeti i naći drugi.
Što je? Ne vjeruješ mi?
Ne vjeruješ mi?
Joj.
Slušaj, moja se zajednica oslanja na mene.
- A moja ne? - Ma daj!
Nije ni blizu isto.
Samo da znaš,
moram udebljati džavane prije zime.
- Udebljati? - Da. Ponestaje nam piplica.
Vama ponestaje?
- Da. - Piplica koje si mi otela?
Što? Nikad ti nisam ništa otela.
Zaista se ne sjećaš?
Čega? Oli, o čemu ti to?
Maleni puku koji te naučio otvarati piplice
bio sam ja.
Sve ste pojeli, otjerali nas
i sad živimo od mrvica.
Tata je rekao da ne vjerujem drugima, ali nikad ne slušam!
Kriv sam za sve.
Bio sam lakovjeran, naivan i glup!
Nećemo preživjeti zimu. Shvaćaš li?
Izgladnjet ćemo!
Ja...
Za sve sam ja kriv.
Znaš...
Moj me otac
ne želi pogledati u oči.
Samo zato
što sam ti vjerovao.
- Bugl! - Bugl!
- Upomoć! - Bugl, upomoć!
- Bugl! - Bugl!
Upomoć!
Oli?!
I Nitko?
Sad ste bugli? Što se dogodilo?
Bio je jedan pupoljak. Zvali smo te prije nego što smo ga taknuli.
Rekla sam „puku” prije nego što sam taknula prvi pupoljak.
Tako funkcioniraju.
Postaneš ono što kažeš.
Super! To će nam pomoći kad se vratimo u prošlost.
Iva, ribe smo.
Zbog tebe mi je sad još teže spasiti selo.
- Oli, slušaj. - Gledaj.
Ti si džavanka.
Ja sam puku.
Iz različitih smo svjetova.
Vrijeme je za rastanak.
I tako...
Bok, Oli! Nedostajat ćeš mi!
Uživaj kao bugl!
Samo ću Ivi reći za druge pupoljke.
Ima ih gomila!
Zbogom, Oli!
Nikad te neću zaboraviti!
Ne želim zabadati nos,
ali kao da se ne slažete najbolje.
Tako je kako je.
Ti se pupoljci nalaze
na vrhu Strašne hridi.
Bojim se to naglas reći. Najstrašnije mjesto u dolini.
Morat ćemo surađivati da se popnemo.
Morate se brzo pomiriti.
Dobro.
Odat ću vam malu tajnu.
Kad me vidite, sigurno pomislite da imam sve.
Mozak, ljepotu, šarm, mozak.
Ali istina je
da nije baš tako.
Cijeli život lutam ovim jezerom.
Nešto mi je nedostajalo.
A onda sam shvatio što.
Bio sam posve sâm.
Reći ću ti nešto.
Kad si tako dugo sâm...
prepustiš se zaista mračnim mislima.
Hoću reći,
shvatiš zašto trebamo jedni druge.
Oli.
Ja...
Kad smo bili mali,
bio si prvi puku kojeg sam vidjela.
Moje seke danima nisu jele.
Bila sam uplašena.
Ali nekako si zračio povjerenjem.
Bio si ljubazan.
Pokazao si mi kako jesti piplice.
A onda si nestao.
Nisam znala kamo.
Ali znaš što?
Nikad te nisam zaboravila.
I još nešto, Oli.
Nisam znala da sam te povrijedila.
Užasno mi je žao.
Pogledajte!
Stigli smo!
Strašne hridi.
Pupoljci! Gomila pupoljaka!
Odvažit ću se!
Da, pokušao sam to.
Slap je prejak za jednog bugla,
ali ne i za buglski trojac!
Napravite megaribu!
- Megaribu? - Dobro, megaribu.
Spojimo peraje i plivamo. Megariba!
Plivajte kao jedan!
Jedan jesmo, još dva.
To, maleni!
Što to vidim? Što je to?
Riba?
- Riba? - Riba.
- Riba? - Riba?
Tko su oni?
Oni? Jezivo kamenje.
Riba!
Stvorite megaribu!
Još malo!
Što ćemo sada? Ima li tko prijedlog?
Tata!
Imamo priliku.
Što čekamo? Hajdemo!
Štenac! Uhvati me za rep!
- To! - Uspjeli smo!
Kako si uspjela?
Ja? Ti si bio prpošan!
Prirodno si nadaren.
Čuješ to?
Biće dzo.
Pupoljci.
Idemo zajedno. Na tri.
Jedan, dva, tri!
- Puku! - Džavan!
- To! Hvala! - Vratila sam se!
Vratila sam se!
Društvo!
Bok, Bugl.
Što ćeš ti postati?
Pokušavao sam odlučiti.
Puku, džavan, češerni jež ili...
Joj, znam!
Možda mogu postati
Vatrovuk!
Bugl?
Bugl nikad nije postojao.
Postojao sam
samo ja.
Priča.
Ti si uništio dolinu!
Stvorio si branu. Otjerao si bića dzo.
Da, da, i da.
Dobar sam. Što da vam kažem?
Zašto? Sve si uništio. Vladao je mir i to si uništio.
- Izazvao si veliku bol. - A moja bol?
Bio sam kržljavac u leglu.
Čopor me odbacio da umrem.
Nijedno se drugo biće nije htjelo družiti sa mnom.
Stoga sam se zakleo da ću jednog dana spaliti dolinu,
a preživjeli će mi se morati klanjati.
Vladao sam dolinom
dok čudovišna stabla nisu poslala pupoljak
koji me zarobio u tijelu ružne ribe.
Pupoljci.
Godinama sam čekao da netko dođe.
Naivna i lakovjerna budala poput tebe.
„Oli, učinio bi to za mene? Ideš!
Najbolji prijatelju.”
Jesi li razmislio o svemu?
Mislio si da je onaj čopor drvovukova
čopor vatrovuka?
Iva!
Ne! Iva!
„Iva!”
Zašto plačeš? Htio si je se riješiti.
Nije ti prijateljica.
U dolini nema prijatelja.
Vrijeme je da dolinom opet zavlada strah.
Oli.
Griješi o tebi.
Nemoj
zatvoriti
svoje srce.
Ne! Iva!
Ne.
Vodim te na Džavan brdo.
Iva?
Pomozite joj.
Iva!
Gdje je Iva?
Žao mi je, dušo.
Ona... Nema je više.
Iva...
Ne.
Tako mi je žao.
Bila si mi
prijateljica.
Najbolja.
Bit će sve dobro.
Nastavi s tim divotama o meni.
Kako si ovdje ako... Rekla je da te više nema.
Otišla sam ti po hranu.
Imala sam pravo.
Još si onaj dragi mali puku.
Da? Taj dragi mali puku
uvijek sve zabrlja.
Pokazat ću ti nešto.
Bu!
Gnijezdo mojeg brata uništila je voda.
- Moj unuk može pomoći. - Da?
Da, sjajno popravlja.
I sjajno razbija!
Maši il' pljus!
Pljusnuo je!
Dobro sam.
Znam da ovo neće ublažiti bol koju smo... Koju sam nanijela tvojima.
Zbog toga mi je iskreno žao.
Ali želim ti reći
da si učinio i štošta dobra.
Njihove su roditelje spasile piplice kad si me naučio jesti ih.
Da nije tebe, oni ne bi bili ovdje.
Hvala.
To je on! To je Oli!
- Medeni je! - Koliki nos ima!
Zašto je pahuljast?
Kako je doletio s tako malim krilima?
Ne znam letjeti. Ja sam puku.
Zna govoriti!
Bok, balegiću! Sjećaš nas se?
- Prekrile smo te balegom. - Znam.
Hvala. Spasile ste me.
Gledajte! Sniježi!
- Sniježi! - Obožavam snijeg!
Sniježi!
- Sniježi! - To! Nema škole!
Sniježi!
Ovo nije snijeg.
Vatrovuk.
Požar se brzo širi.
Nebo nije sigurno. Svi u gnijezda!
Moramo pomoći dolini.
Čekajte! Stanite!
Moramo pomoći.
Preopasno je! Moramo čuvati svoje.
Dobro, slušajte me!
Moja seka možda voli šefovati, naporna je i svugdje se gura.
Neki je zovu tiranicom.
Čekaj!
Ja govorim.
Prekida me, uvijek klepeće.
Kresta joj je golema.
Svi se možemo složiti oko toga. Ali!
Uvijek je riskirala život i brinula se za nas.
Ne bismo bile ovdje bez nje.
Misli da to ne znam, ali znam.
Možda nema uvijek pravo, ali sad ima. Dolina treba našu pomoć.
Ima pravo da Iva ima pravo.
Sva su ova bića zarobljena!
Pomozimo im. Odvest ćemo ih do obale.
Odlična zamisao, Violeta.
I mi ćemo.
Ostani blizu.
Ne boj se. Došli smo pomoći.
Otok Puku. Jedino sigurno mjesto.
Kako ćemo ih dopremiti?
Hvala što si mi spasio sina.
Kako kažemo?
Hvala!
Možemo pomoći.
Ukrcajte se! Ne zabušavajte!
Bez brige i panike!
Junače moj!
Pokret!
- Oli? - Živ je?
Mama! Tata! Trebam pomoć!
Oli!
Ne!
Iva!
Pazi! Makni se od njih!
Tata, ne napadaju nas. Ovo su bića iz doline.
Nemaju kamo. Trebaju pomoć.
Tata.
Trebaju pomoć.
Pomozi mi da ih iskrcam.
Ne možemo, Oli.
Vjeruj samo pukuima. Znaš to.
Ne, tata. Priča je istinita.
Dzo, Vatrovuk, pupoljci.
Pretvorio sam se u bića iz doline.
I naučio sam nešto.
Jači smo
kad se udružimo.
Tata, znam da se bojiš.
Moramo si vjerovati.
Oli!
Nemamo vremena.
Za mnom!
- Koji je plan? - Čula si Vatrovuka.
Dzoi su ga zarobili pupoljkom. Možemo i mi.
Siguran si?
Nisam.
Dzo, jesi li ovdje?
Čuješ li me?
Oli, požuri se!
Trebam pupoljak.
Pošalji mi jedan.
Molim te! Dolina treba tvoju pomoć.
Molim te.
Biće dzo.
Nemoguće.
Oli, možemo mi to.
Oli?
To je naš sin.
Kloni ih se.
Oli, našao si novi pupoljak.
Primijetio si?
Lakovjerni Vatrovuče.
Bio si mi draži...
Kao bugl!
Mislili ste da neću biti spreman za istu jadnu zamku.
Tko je sada lakovjeran?
Oli...
Što ćeš sada?
Ne možeš skočiti u vodu jer je preduboka.
Bića dzo tonu.
Oprezno, Oli!
Misliš da si dzo?
Da ćeš vratiti mir i sklad u dolinu?
Samo si bijesan maleni štakor koji se uzalud bori za sebe.
Ali zapravo se boriš za život!
Ovo je sada moja dolina.
Što?
Ne.
Ovo je naša dolina.
Ne.
Što to radiš? Stani.
Moraš stati.
Vjeruj mi.
Ne!
Oli!
Živ si!
Mislila sam da si gotov!
Gdje si... Kako si... Ja...
Pronašla su me bića dzo.
Imaju te čarobne pupoljke.
Prijevod titlova: Davor Fröbe