Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
I FEL KROPP
Jag avbryter er där.
Jag heter Ollie. Det är faktiskt inte mitt livs värsta dag.
Inte alls. Den var jag med om för länge sen, när jag var liten.
Så länge jag kan minnas har min nyfikenhet alltid tagit överhanden.
Hej, pappa.
Törstig?
Ollie, man ska aldrig lita på andra varelser.
Ollie-gullet! Jag har gjort en ny skördemössa åt dig.
Han lämnade ön.
Lämnade du ön?
Men mamma, jag såg helt otroliga saker.
Det fanns blad med ögon.
Och en jättestor fisk med regnbågsfjäll log mot mig.
En stor regnbågsfisk? Än sen? Man lämnar inte ön.
- Men varför? - Det är farligt.
- Vi är oroliga för dig. - Varför? Jag utforskade ju bara.
Pookooer ska inte vara nyfikna. Vad har vi för motto?
- "Göm dig i dag, och lev i morgon." - Precis.
Det är därför vi har våra pookoo-nosar, för att känna lukten av hot.
Allt är inte ett hot.
- Det var droppen. Jag berättar sagan. - Nej!
Sagan?
Sagan med stort S? Jag vill höra den.
Han är för liten för att höra om... vargen. Han får mardrömmar.
- Lodds föräldrar berättade. - De är inga förebilder.
Kära nån, kom igen.
- Vad tusan? - Han måste få veta!
Mormor?
Medan vinden spöklikt ven genom hålorna
kom den onde en becksvart och molnfri natt.
Den stora förstöraren som tände helvetets eld
och brände ner dalen.
Wow. Det här blir grymt.
Mamma, kan du tona ner det?
Nej!
Allt började för länge sen,
när dalen var en helt annorlunda plats.
Pookooerna har inte alltid levt på en ö som nu.
De levde bland de andra djuren,
rädda för den rovlystna vargen som hemsökte dalen.
Men sen förändrades allt.
Det kom en enorm varelse till dalen.
Dzoerna, de magnifika vandrande fruktträdgårdarna.
Med sin enorma vishet och vänlighet, erbjöd dzoerna varelserna en gåva.
På deras grenar växte en magisk, lysande kapsel,
vars oerhörda kraft kunde förvandla en varelse till en annan.
Kapslarna gav dem förmågan att förstå varandra,
vilket förde dem samman.
Men vargen var bitter över att han hade förlorat makten över dalen
och föraktade det nya,
så han stal dzoernas gåva för att bli ett monster.
För att bli Eldvargen!
För att förstöra kapslarna attackerade han dzoerna!
Han dödade de första fyra.
Sen jagade han bort resten.
Han orsakade ett stenras
som skapade en damm.
Han förvisade de kvarvarande dzoerna från dalen för alltid.
Utan dzoerna störtades dalens varelser
tillbaka till ett liv med rädsla och misstro.
Och Eldvargen härskar över dalen
än i dag.
Rätt häftigt, va?
Äh.
"Äh"? Vad menar du?
Var är blodet och inälvorna?
Eldvargen kanske sliter sönder granigelkottarna och äter inälvorna?
Det vore grymt.
Vet du vad? Han är din son.
Vi älskar dig. Vi är bara rädda om dig.
- Jag vet. - Se dig omkring.
Den här platsen, alla pookooer, är det enda du inte behöver vara rädd för.
Det är därför vi firar i dag, för att tacka för pippelskörden.
Vi har tur som har allt det här.
Klara, färdiga - skicka pipplarna!
En javan?
Vi ska ju inte vara nyfikna.
Ollie!
Jag känner lukten av dig.
Var är du?
Den är inte farlig, pappa. Den är smart.
Titta. Jag lärde den tricket.
Jag lärde den att äta.
Ollie!
Vad har du gjort?
Ja, det var den värsta dagen i mitt liv.
Heter det "nyfiken i en strut"?
Jag vet inte vad en strut är, men min nyfikenhet drabbade pookooerna.
Javanerna äter upp allt.
De blir fler för varje år. De bara tar och tar.
- Men reservmaten, då? - Den är slut.
Förrådet är nästan tomt.
Hur ska vi överleva vintern?
Vi måste hitta fler pipplar, annars...
Vad händer annars?
Vi svälter.
Pappa.
Jag var ovan jord med lövkamouflage.
Och jag...
Jag hittade den.
Varför matade jag den där javanen?
Vad är det för fel på mig?
Funkar det?
Pappa, det funkar!
Lyssna, allihop!
Jag har hittat en lösning!
Hurra!
Okej.
Men ser man på.
En hjälte.
Kom igen, nu kör vi.
Dumma fjädersäck. Kom an!
Vad väntar du på? Kom igen!
Kom och ta mig!
Lysande kapsel?
Från... sagan?
Det är sant.
Nej. Nix.
Jag gör det inte. Jag behöver inga magiska kapslar.
Allt är ert fel, era korkade javaner!
Ollie!
Kom igen.
Ollie! Hallå?
Ollie!
Mitt huvud.
Ollie!
Är det du?
Ja. Jag är här nere!
Han är här! Jag hittade honom.
Han är i hålet! Han är i ett jättemörkt hål.
Vad gör du där?
Är du fast? Har du skadat fot, ben, arm, revben, rygg?
Inte huvudet!
Nej, inte huvudet. Jag känner mig bara lite konstig.
Kom ut, då.
Jag kommer.
Javan!
Va? Var?
Vänta. Jag är en...
Nej. Jag är en...
Javan!
Nej, mamma! Hjälp. Hjälp mig!
Det är jag!
Ollie?
Hjälp mig.
Jag är rädd, mamma.
Kommer Ollies röst från fågeln?
Det betyder...
Fågeln åt upp Ollie!
Javanen åt upp Ollie!
Nej! Ollie!
- Calli! - Javanen åt upp Ollie!
Pookoo-ön?
Javaner!
Hejsan!
Undan! Bort med er!
Vänta!
Ivy?
- Ja, Lily? - Verkar han lite konstig?
Lite? Se vad du gjorde med honom, Ivy.
Undan!
Violet, var inte så dramatisk. Han mår bra.
Hej, stora killen. Hur är läget?
Håll dig undan.
- Undan! - Konstigt tack. Jag räddade ditt liv.
Vi gjorde det.
Om du med "vi" menar mig, helt ensam, utan hjälp, som vanligt,
så, ja, då räddade vi dig.
Stanna där! Stå still. Ni också.
- Jag använder den här! - Lägg ner pinnen.
- Du pajade hans hjärna. - Det gjorde jag inte alls.
Hej. Jag heter Ivy. Det här är mina systrar.
- Vi kan presentera oss själva. Jag... - Violet och Lily.
Du behöver bara en gnutta vård, så jag för dig till Javanklippan.
Va? Javanklippan?
- Ja. Hem. - Jag ska inte dit.
- Det är inte mitt hem! - Okej. Lugn.
På Javanklippan finns allt vi behöver. Lita på mig.
Lita på dig?
Jättekul.
Fallet kanske påverkade hans hörsel.
Förstår du mig?
Jag förstår. Jag förstår precis vad du och dina tjuvaktiga...
Vänta lite. Jag...
Jag förstår er.
Hur kan jag förstå er?
Det är för att jag är fast inuti en javankropp!
Ta av mig fjädrarna!
Bort med fjädrarna!
Han är galen. Vad har vi gjort?
- Vi? Vad har hon gjort, menar du? - Lägg ner.
Jag är fast! Hjälp! Hjälp mig!
Hjälpa dig? Hjälp mig! Jag rullar dynga här.
Ska du flytta på dig?
- Kan du också prata? - Ja, ditt snille. Jag pratar med dig.
Flytta på dig.
Kan du sluta söla? Hur länge måste jag vänta på dyngan?
Ska du också bråka? Först den här idioten, och nu du!
Du behöver inte skrika. Jag visste inte. De ser ut som små jordbollar.
Ivy, han pratar med insekter nu.
Han pratar om dynga. Du måste berätta vad du gjorde.
- Att jag hjältemodigt räddade hans liv? - Den andra grejen.
De andra grejerna. Plural!
Vad pratar ni om?
Okej. När jag räddade dig kan jag ha överskattat din simförmåga.
- Släpade du mitt huvud under vattnet? - Och?
Och då kanske jag råkade snudda vid en liten sten.
Va?
Och även...
Det räcker!
Du var hal. Och rätt tung. Och jag fick ingen hjälp.
Vänta. Du är "hjälte"-javanen som knuffade ner mig i hålet.
Ja, jag är en hjälte. Tack vare mig slipper du den arga lilla råttan.
Den arga lilla råttan är jag!
Och jag är en pookoo!
- Pookoo? Vad är en Pookoo? - Han hittar på ord nu.
- Du pajade nog hans hjärna. - Nej!
Kanske en lätt hjärnskakning. Vi tar hem dig.
Vad menar du med "hem"?
- Javanklippan. - Det är inte mitt hem!
- Vad är det? - Inga frågor.
- Hon ogillar att bli ifrågasatt. - Inte alls.
Gör som jag säger och flyg!
Jag kan inte flyga. Släpp!
Ivy...
Vi döljer hans lukt. Då blir han inte uppäten.
Lily, håll honom. Violet, kleta dynga på honom.
Jag rör inte det där.
Är det så farligt att lyda mig nån gång?
Du är så bossig!
Sluta!
Nej! Inte så! Så här.
Ser du hur fjädrarna klibbar ihop?
Dyngan måste tryckas in ordentligt.
Vad gulligt. En liten dyngbebis.
Flyg till Javanklippan. Lily, du bestämmer när jag är borta.
- Jag är äldre än hon! - Det handlar inte om ålder.
Gör det jag sa till Lily.
- Tyrann! - Lycka till, dyngbebis!
Kom igen! Skynda dig!
Stanna där. Lita på mig.
Lita på dig?
Eldvargen?
Hade pappa rätt?
Dumma kapslar och dumma fåglar.
Dumma förvandlingar.
Usch.
Hej!
- Läget? - Det är en eldvarg här.
Eldvarg? Var?
- Vad är en eldvarg för nåt? - Den är borta. Tror jag.
Vänta. Har inte vi träffats för länge sen?
- Jo. - Jag visste det!
Nyss är väl för länge sen?
- Nej. - Nej, i så fall.
Men jag är den enda böcklan i sjön, så ja!
Vem är du?
Jo... Det är svårt att förklara. Jag är i fel kropp.
Åh. Fel kropp. Det låter kul. Hur gick det till?
Jag föll ner i ett hål med en lysande kapsel från dzoerna.
De vandrande fruktträdgårdsgrejerna från för länge sen.
Det låter ju inte klokt.
- Var det en vacker lysande kapsel? - Ja.
Ja. Jag har sett såna.
Vet du var det finns fler?
Ja, det gör jag.
Bortanför dungen. Leta efter det stora, runda, döda trädet.
Okej. Kapsel. Stort, runt, dött träd.
- Tack! Vad heter du? - Böckla.
- Och du? - Ollie.
Tack, Böckla! Stort, runt, dött träd, lysande kapsel...
- Stort, runt, dött träd... - Hallå.
Kompis! Glömde du att jag sa "stanna där"?
Bli pookoo igen. Hitta trädet. Lysande kapsel.
- Leende fisken sa det. - Leende fisk.
- En fisk som log sa det. - Det förvärras.
Sluta! Du kommer att göra dig illa igen.
Vad behöver du?
Jag behöver kapseln.
Jag behöver kapseln för att bli en pookoo igen.
Följer du med till Javanklippan om du får kapseln?
- Visst. - Okej.
Här är din kära kapsel.
Rör den inte!
Så att du kan bli en pookoo igen.
Din fantasivarelse. Sen ska vi till klippan.
Nej!
Nej. Du lovade ju.
Varför luktar allt så starkt?
Nej! Snälla, nej.
Var är mina vackra fjädrar och vingar?
Vad är det här för äckliga små klor?
- Vad har du gjort? - Nej, ursäkta mig.
Jag? Du tog min kapsel och blev en pookoo.
Kapsel? Pookoo?
- Pajade jag inte din hjärna? - Nej.
Jag visste det! Ha, Violet.
Varför rörde du kapseln?
- Varför sa du inget? - Det gjorde jag.
Precis innan du rörde den.
Du kan inte ha varit tydlig, för då skulle jag ha förstått.
Jag har fått nog.
Jag slösar inte en sekund till på dig, för du har förstört mitt liv!
Vad är det med dig?
Din knäppskalle!
Varför är du så upprörd? Inget är mitt fel.
Inget? Allt är ditt fel! Du kastade ner mig i hålet.
Vänta, du var den arga lilla råttan som bländade javanerna.
Jag är ingen råtta. Jag är en pookoo!
Pookoo är ett fånigt namn. Ni borde ha jobbat på det.
- Det är inte alls fånigt! - Inser ni att "poo" ingår i namnet?
Jag hatade dig förut, men nu...
- Älskar du mig? - Nä.
Lägg av. Jag är underbar!
- Hej då. - Hallå!
- Vart tror du att du ska? - Ingenstans.
- Du vet hur man hittar fler kapslar. - Nej.
- Du ljuger. - Nej.
Då gör det inget om jag följer efter. Vi är oskiljaktiga nu.
Jag vill skilja mig.
Vänta. Böckla! Jättebra.
Hej! Ollie, hittade du kapseln?
Nej, den blev stulen.
Jag stal den inte!
Åh! Vem är din vän, Ollie?
Ingen. Var kan jag hitta en ny kapsel?
- Jag uppskattar inte... - Hej, Ingen.
Kan böcklor prata?
- Kan de? Var? - Dum fråga.
- Du har väl pratat med honom? - Jag kopplade inte förrän nu.
- Du är trög. - Jag är knivskarp.
Hej, Böckla!
- Varför pratar du så? - Så han förstår.
Han förstår dig. Tyvärr gör alla det.
Kan du berätta för mig
var det finns en kapsel till?
- Lita inte på henne. Javaner är lögnare. - Pookooer är avundsjuka gnagare.
När jag får kapseln ska jag jaga bort er från min ö.
Det finns kapslar till er båda. Jag har sett dem.
Jag har varit ensam hela livet.
Ända sen det stora stenraset översvämmade dalen.
Jag har haft tid att simma runt och titta på saker.
Jag har sett allt möjligt.
Träd, snäckor, stenar, läskiga bumlingar, oläskiga bumlingar...
Visst. Läskiga bumlingar.
Kapslarna, då?
Enligt vad jag har sett finns kapslarna bara på gamla dzoer.
- Dzoerna. - De vandrande fruktträdgårdarna?
Ja. Javanerna bodde på deras grenar.
Men... de försvann.
Ja, alla utom fyra döda.
Det är lite läskigt att säga "död", men hur säger man annars "inte levande"?
Kan vi prata om kapslarna? Var är den näst närmaste döda dzon?
Vid det stora vattenfallet.
Ja, det är stort.
Dzon och vattenfallet. Båda är stora.
- Var ligger det stora vattenfallet? - På andra sidan dalen, bortom klipporna.
Jag tänkte nämna en grej,
men jag vet inte vad ni skulle tycka om...
Ollie?
Ingen?
Någon?
Nu så.
Varför gör du så?
Kolla tassarna. Hur klättrar man med dem?
- Vingarna. Därför flyger vi. - Inte jag.
- Till och med javanungar kan flyga. - Ska jag bara lyfta vingarna och...
Dumma vingar. Man kan inte gräva,
man kan inte hålla i nåt, man kan inte klättra.
- De är värdelösa. - Sluta. Du är en majestätisk varelse.
Jag är kort, hårig och nästan alla i dalen vill äta upp mig.
Knappast. Du smakar säkert vidrigt.
Hämta dyngan!
Kleta in mig. Gör mig till en dyngbebis!
Pappa? Var är du?
Vänta, är det en eldvargsunge?
Vart tog du vägen?
- Pratar vargar? - Alla pratar när man har rört en kapsel.
Stackaren är vilse. Han behöver hjälp.
Ja, och sen ropar han på sina vänner
som överfaller en och förstör ens liv.
Okej. Det var märkligt specifikt.
- Vad är det som luktar? - Kan du vara tyst?
- Det luktar verkligen. - Tyst. Pappan är där ute nånstans.
Här är han.
- Där är du ju. Vad gör du? - Letar efter vårt byte.
Menar du de som kommer undan?
Flyg! Omfamna din javankropp!
- Flyg, Ollie! - Tyst! Jag försöker springa.
Se upp!
Det var nästan att flyga.
- Spring in i grottan! - Det gör jag ju.
Varför följer de inte efter oss?
Det kanske är på grund av stanken.
Vad luktar det?
Jag vet inte.
- Beskriv det. - Som en mardröm, men en lukt.
- Jag känner smaken. - Var?
Överallt.
Vi är i ett rotsnoksbo.
Nej. Glöm det här. Nix, inte jag.
Jag ogillar dig, och du tror att du ogillar mig.
De hör oss.
Rotsnokar hör urdåligt. De känner vibrationer.
Okej.
Här är planen. Vi måste gå på rötterna.
På tal om att höra dåligt... De känner vibrationer,
och rötterna och ormarna ser likadana ut, så nej.
Jag kommer på en ny plan.
Sluta vara bossig i en sekund och lyssna på mig.
Du måste använda din pookoo-nos. Pookooer kan se lukter.
Kan pookooer se lukter?
Okej. Börja med att blunda.
Blunda i ett ormbo?
Bry dig inte om andra lukter än stanken framför dig.
Wow! Ni kan se lukter!
Det är som att ha ögon i nosen!
- Kan du koncentrera dig? - Just det.
- Rot. - Våra liv hänger på det. Är du helt säker?
Ja, jag är säker.
Det är en rot. Lita på mig.
Okej, jag fixar det här.
Jag ser att det är en...
- Rotsnok. - Rot eller snok?
Rotsnok.
Jag betonar "snok". Är det en rot betonar jag "rot".
Säg bara rot eller snok. Rot eller snok.
Okej, snok.
Bra. Fortsätt att sniffa.
Okej, rot. Gå.
Rot. Bra.
Snok, definitivt en snok.
Testa den stora till höger.
Rot.
Rot. Vänster.
Nej, snok!
Den här vägen. Stanna.
Ett stort kliv åt höger.
Rot.
Snok. Höger.
Vänster. Snok. Den vägen.
Okej, rot. Bra. Fortsätt.
Nästan framme.
Vi grejar det. Mest jag.
Sugen.
Smaskens.
Svulten.
Det är inte bra.
Spring!
Smaskens.
- Sitter fast. - Buss på.
Vi kan nog ta dem. Jag tar ögonen, du brottas.
Är du galen? Nej, du måste flyga!
Jag kan inte flyga!
Vi kommer att dö!
Fokusera på lyftkraften. Känn luften flöda i dina fjädrar!
- Vilka? De här? - Nej, det är handpennorna. Axillarerna!
- Va? - Flaxa eller krascha!
Flaxa! Det är så man lär sig. Lita på mig.
- Jag är rädd! - Lita på dig själv, då!
Flaxa, Ollie!
Ollie, du flyger.
Gör jag?
- Det gör jag! - Se upp!
Försiktigt.
Så där ja.
Ja! Du är en naturbegåvning.
Det är kul. Det känns fantastiskt!
Gör ingen förbiflygning.
Vad sa du? Förbiflygning? Absolut!
Försiktigt.
Oj, vad är det här?
Det är en uppvind. Glid på den.
Okej, Ollie. Du kan ta ner oss nu.
Sa du precis "ta ner oss"?
Ollie...
Ollie!
- Varför nämnde du inte flygandet tidigare? - Det gjorde jag. Flera gånger.
Du kan inte ha varit tydlig, för då skulle jag ha förstått.
Tack. Du vet, för...
För att du pushade mig.
Varsågod.
Ingen har nånsin tackat mig för det förut.
Det stora vattenfallet måste vara här nånstans.
Det skymmer. Och det är för dimmigt. Vi hittar det i morgon.
Det ljudet känner jag igen. Nån är hungrig.
Det är lugnt.
Visst.
Javaner måste äta ofta.
Enligt mina beräkningar är du utsvulten.
Här. Borstrot stillar hungern.
Du vänjer dig. Om några år.
Jag kan inte... Väljer ni att äta det här?
Vi har överlevt tack vare det.
När dzoerna gav sig av miste vi vår föda.
Borstroten stillade hungern, men bara delvis.
Javanerna svalt nästan ihjäl.
Det visste jag inte.
Vi förlorade jättemånga.
Vänner, kusiner,
fastrar, farbröder.
Min mamma och pappa.
Jag var äldst, så...
Det var mitt ansvar att hitta mat åt mina systrar.
Inte för att de uppskattar det, förstås. Jag är bara en bossig storasyrra för dem.
Men om jag inte tar hand om dem, vem ska då göra det?
Det låter som en... tung börda.
Ja.
Tack och lov att jag hittade pipplarna. De räddade oss.
Vad sa du?
Jag upptäckte vår nya föda för flera år sen.
Det var första gången jag träffade en pookoo.
Det var en liten kille som visade mig hur man öppnar pipplarna.
Du ser utmattad ut. Det är nog dags att krypa till kojs.
God natt, Ollie.
Javaner sover förresten upp och ner.
Jag skojar bara!
Ollie?
Ollie!
Det stora vattenfallet!
Titta! Där är dzon!
Pappa, jag är hungrig.
Jag vet. Du påminner mig jämt.
För att jag är hungrig!
Vargar! Det är en varglya.
Hejsan!
Tack och lov. Jag hann inte berätta att...
Ja, varglyan. Ja, rätt viktigt med varglyan.
- Vi kommer inte dit. - Oroa er inte. Jag ska distrahera dem.
Gör du det för vår skull?
Ni är ju mina enda vänner.
Och när ni byter tillbaka har jag inga vänner längre, så...
Jag hoppades att ni kunde...
Ge dig en kapsel! Du kan bli javan.
Eller pookoo. De har grymt luktsinne.
En pookoo...
Det vore toppen!
Vi ska ge dig en kapsel, Böckla. Vi lovar.
Tack. Skynda er. Ni har ont om tid.
Men hur ska du distrahera vargarna?
Jag ska bli deras lunch.
Det är en riktigt stor fisk.
Pax för huvudet.
Pappa, du låter den komma undan.
Kapslarna!
Men det finns bara en.
Böcklan sa att det fanns många.
Tiden går. Jag tar den.
Vänta lite. Varför?
Då blir jag javan och vi kan flyga och hitta en till.
Litar du inte på mig?
Aj.
Okej. Mitt samhälle förlitar sig på mig.
- Gör inte mitt det? - Det är inte samma sak.
Jag måste se till att göda javanerna inför vintern.
- Göda? - Våra pipplar börjar ta slut.
Era pipplar? Menar du dem du tog från mig?
Va? Jag har aldrig tagit nåt från dig.
Du minns visst inte.
Minns vad? Ollie, vad pratar du om?
Den lilla pookoon som lärde dig att öppna pipplarna...
Det var jag.
Ni åt allt. Vi måste gömma oss och leva på era rester.
Pappa varnade mig för utomstående, men jag lyssnade inte.
Allt är mitt fel, för jag var så lättlurad och naiv och dum!
Vi överlever inte vintern. Förstår du? Vi svälter ihjäl.
Jag...
Allt är mitt fel.
Vet du...
Min egen pappa...
Han ser mig inte ens i ögonen.
Och det beror på
att jag litade på dig.
Böckla!
Hjälp, Böckla!
- Böckla! - Böckla!
Hjälp!
Ollie?
Och Ingen?
Är ni böcklor? Vad hände?
Det fanns bara en kapsel, och vi sa "böckla" innan vi rörde den.
Och jag sa ju "pookoo" innan jag rörde den andra kapseln.
Det är så kapslarna funkar. Man blir det man säger.
Det hjälper ju när vi reser tillbaka i tiden och gör om det.
Ivy, vi är fiskar.
Nu är jag ännu längre ifrån att komma hem och rädda min by.
Hör på.
Du är en javan. Jag är en pookoo.
Vi hör inte ihop.
Det är nu vi tar farväl.
Så...
Hej då! Jag kommer att sakna dig. Ha ett bra liv som böckla!
Jag berättar för Ivy om de andra kapslarna. Det finns massor.
Hej då, Ollie!
Jag kommer alltid att minnas dig!
Inte för att lägga mig i, men ni verkar inte komma så bra överens.
Det är som det är.
De här kapslarna finns ovanför Läskiga bumlingfallen.
Jag vågar inte säga det högt. Dalens läskigaste ställe.
Vi måste samarbeta för att nå dit, så ni måste bli sams snabbt, okej?
Okej.
Jag ska berätta en hemlighet.
Ni tänker nog: "Wow, Böckla har allt."
Hjärna, utseende, charm, hjärna.
Men sanningen är att Böckla inte har allt.
Hela mitt liv har jag simmat runt i sjön och känt att nåt saknas.
Sen insåg jag vad det var.
Jag var helt ensam.
Och jag kan berätta att när man är ensam så länge...
...så hamnar man på mörka platser.
Det jag menar är
att det verkligen får en att förstå varför vi behöver varandra.
Ollie.
Jag är...
När vi var barn var du den första pookoo jag nånsin träffade.
Mina systrar var utsvultna.
Jag var rädd.
Men nåt med dig fick mig att lita på dig.
Du var snäll mot mig. Du visade mig hur man äter pipplar.
Sen försvann du.
Jag visste inte vart du tog vägen.
Men...
Jag glömde dig aldrig.
Och Ollie...
Jag visste inte att jag skadade er.
Det är jag jätteledsen för.
Kolla!
Vi är framme!
Läskiga bumlingfallen.
Kapslar! Massor av kapslar!
Jag kör!
Jag har försökt.
Vattenfallet är för starkt för en böckla, men inte för en trio.
Bilda megafisk!
- Megafisk? - Megafisk. Jaha.
Kroka fenor och simma tillsammans. Megafisk!
Simma som en!
En klar. Två kvar.
Härligt!
Vad ser jag? Vad är det?
Fisk?
- Fisk? - Fisk.
- Fisk? - Fisk?
Vad är det?
Det är de läskiga bumlingarna.
Fisk!
Återbilda megafisk!
Nästan framme!
Vad gör vi nu? Kom på nåt.
Hjälp! Pappa!
Nu har vi chansen.
Vad väntar vi på? Kom igen!
Ungen! Ta tag i min stjärt!
- Ja! - Vi klarade det.
Hur lyckades du?
Jag? Du var grym.
Du är en naturbegåvning.
Hör du?
Dzoerna.
Det är de.
Tillsammans, på tre.
- Ett, två, tre! - Ett, två, tre!
- Pookoo! - Javan!
- Ja! Tack! - Jag är tillbaka!
Jag är tillbaka!
Hejsan!
Hej, Böckla.
Vad ska du bli?
Jag försökte bestämma mig.
Pookoo, javan, granigelkotte eller...
Eller vänta. Jag vet.
Jag kanske kan bli
Eldvargen!
Böckla?
Böckla fanns aldrig.
Det enda som fanns var
jag.
Sagan.
Det var du som slet itu dalen.
Du skapade dammen. Du körde bort dzoerna.
Ja, ja och ja.
Jag är skicklig.
Men varför? Det var så fridfullt här, och du förstörde det.
- Du orsakade lidande. - Mitt lidande, då?
Jag var minst i min kull, så min flock stötte bort mig,
och inga av de andra varelserna ville ha mig i närheten.
Så jag lovade mig själv att en dag bränna ner dalen,
och de som överlevde skulle böja knä för mig.
Jag härskade tills trädmonstren skickade en sista kapsel
och fångade mig i den där hemska fiskkroppen.
Kapslarna.
Jag väntade länge på att nån skulle komma.
Nån lättlurad, tillitsfull dumbom som du!
"Åh, Ollie. Skulle du göra det för min skull? Du är min bästa vän."
Har du ens tänkt igenom det?
Trodde du att den där flocken taniga trädvargar var eldvargar?
Ivy!
Nej! Ivy!
"Ivy!" Vad lipar du för? Du ville ju bli av med henne.
Tror du att hon är din vän? Det finns inga vänner i dalen.
Det är på tiden att dalen styrs av skräck igen.
Ollie.
Han har fel om dig.
Bevara
ditt hjärta
öppet.
Nej! Ivy!
Nej.
Jag för dig till Javanklippan.
Ivy?
Hjälp henne.
Ivy!
Var är Ivy?
Jag beklagar, raring.
Hon är borta.
Ivy...
Nej.
Jag är så ledsen.
Du var...
...den bästa vän...
...jag nånsin har haft.
Såja.
Sluta inte att säga fina saker.
Hur kan du vara här? Hon sa att du var borta.
Jag hämtade lite mat åt dig.
Jag hade rätt. Du är fortfarande en snäll liten pookoo.
Den snälla lilla pookoon...
...ställer jämt till det.
Låt mig visa dig en sak.
Tittut!
Har ni hört om min brors bo? Vattenskada.
Mitt barnbarn kan hjälpa honom.
Han är bra på att laga saker. Och på att ha sönder dem!
Flaxa eller krascha!
Han kraschade!
Det gick bra.
Jag vet att det inte förändrar lidandet vi, och jag, orsakade ert samhälle.
Jag är verkligen ledsen för det.
Men allt du gör blir inte dåligt.
Alla deras föräldrar räddades av pipplarna som du visade mig hur man äter.
De skulle inte vara här utan dig.
Tack.
Det är Ollie!
- Så gullig! - Så stor nos!
- Varför är han så fluffig? - Hur flög han hit med så små vingar?
Jag kan inte flyga, som pookoo.
Han kan prata!
Hej, dyngbebisen! Minns du oss?
- Vi täckte dig med dynga. - Jag minns.
Men tack. Ni räddade mig.
Titta! Det snöar!
- Det snöar! - Jag älskar snö!
Det snöar! Wow!
- Det snöar! - Ingen skola!
Det snöar!
Det är inte snö.
Eldvargen.
Elden sprider sig snabbt.
Himlen är inte säker. Till era bon!
- Vi måste hjälpa dalen. - Vänta!
Stanna! Vi måste hjälpa till.
Det är för farligt. Vi tar hand om våra egna.
Hör på!
Min storasyster må vara bossig och irriterande och dominant...
Ja, till och med tyrannisk.
Vänta lite!
Hon avbryter, pratar för mycket och har irriterande stor tofs.
Det är vi överens om.
Men... Hon har alltid utsatt sig för risker för att ta hand om oss.
Vi vore inte här utan henne.
Hon tror att jag inte vet om det.
Hon har inte alltid rätt, men hon har definitivt rätt nu. Dalen behöver oss.
Violet har rätt i att Ivy har rätt.
Alla dessa varelser! De är fast!
Vi kan leda dem till stranden.
Det är en jättebra idé, Violet. Vi gör likadant.
Håll dig nära!
Vi vill hjälpa er.
Pookoo-ön är den enda säkra platsen.
Hur ska vi få dit dem?
Tack för att ni räddade min son.
Vad säger man?
Tack!
Vi kan hjälpa till.
Gå ombord! Slå inte dank!
Ingen panik!
Min hjälte!
Vi sticker!
- Ollie? - Lever han?
Mamma! Pappa! Hjälp till.
Ollie!
Nej!
Ivy!
Se upp! Bort från de där!
Lyssna. Det är ingen attack. Det är dalens varelser.
De har ingen annanstans att ta vägen.
Pappa.
De behöver vår hjälp. Hjälp mig att ta dem till ön.
Det går inte, Ollie.
Lita aldrig på andra än pookooer. Det vet du.
Nej, pappa. Sagan. Allt är sant.
Dzoerna, Eldvargen, kapslarna.
Med kapslarna blev jag dalens varelser och lärde mig en sak.
Vi är starkare
tillsammans.
Pappa, jag vet att du är rädd.
Men vi måste lita på varandra.
Ollie!
Vi har ont om tid.
Kom.
- Vad är planen? - Eldvargen sa det.
Dzoerna fick kapseln att fånga honom.
Är du säker?
Nix.
Dzoer, är ni där?
Hör ni mig?
Ollie, skynda dig!
Jag behöver bara en kapsel till.
Snälla. Dalen behöver er hjälp.
Snälla.
Dzo.
En dzo.
Det är omöjligt.
Okej, Ollie, vi grejar det.
Ollie?
Det är vår son.
Håll dig undan.
Du hittade en kapsel till.
Jaså, du märkte det.
Lättlurade lilla eldvarg. Jag föredrog dig som...
Böckla!
Du trodde inte att jag skulle vara beredd på samma patetiska fälla.
Vem är den lättlurade nu?
Ollie...
Vad ska du nu göra?
Du kan inte hoppa i vattnet, för det är för djupt och dzoer sjunker.
Akta dig, Ollie!
Tror du att du är en dzo som återupprättar fred och harmoni i dalen?
Du är bara en arg liten råtta som slåss för det som är ditt.
Men den här gången gäller det ditt liv.
Det är min dal nu.
Va?
Nej.
Det är vår dal.
Nej.
Vad gör du? Sluta.
Du måste sluta.
Du. Lita på mig.
Nej!
Ollie!
Du lever! Jag trodde att du var borta för alltid!
Var... Hur kunde du... Jag...
Dzoerna. De hittade mig.
De har en grej som heter magiska kapslar.
Undertexter: Sonja Balac