NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Hyvää huomenta, simulaatioviljelijät!
Pyro Mothin kanssa Nauhan väki pysyy kylmän viileesti lämpimänä.
Kuunnellaanpa Cuddle Cats -kokoonpanon klassikkohitti -
"Let Me Up, Let Me Down, But Don't Let Me In."
Huomenta vaan!
Kiitos, että aktivoitte minut, isäntä.
Mihin simulaatiomaailmaan aiotte tänään mennä?
Maa 1-9432.
Helposti vältettävän operaattorivirheen takia -
kaikki tämän Maan elävät olennot ovat tuhoutuneet.
Perhana. -Poistetaan Maa.
Maassa 4-169 on myös tapahtunut operaattorivirhe,
joka käynnisti zombiapokalypsin.
Valitsit Rillimiehen.
Tällä hahmolla on 23 karismapistettä. Hyvä valinta.
Kohdistus Rillimieheen.
Avatarin valintaikkuna.
Lady Charlotte, Sikalordi, Herra Noste, Poppy...
Pitää hommata uusi avatar. -Rantaleijona. Rantaleijona valittu.
Sulautus Simulaattoriin alkaa. Kolme, kaksi, yksi...
Vapaus ruoholle!
Jestas!
Voi ei! Rillimies! Älä ole kuollut! Anteeksi!
Tässä rillisi, korjataan ne. -Olen presidentti.
Siistiä. Sopiiko, että kuvaan sinua -
vidcast... datacast... datastriimijuttuuni...
Se menee koko järjestelmälle. Siis avaruuteen.
Toki.
No kiva.
KESKIYÖN EVANKELIUMI VIERAANA TOHTORI DREW PINSKY
Kestää hetki laittaa tämä valmiiksi. Pahoittelut.
Tuota... Kiitos, että lähdit mukaan. -Mielihyvin.
Sinulla on varmaan kovasti kiireitä, kun on tämä zombiapokalypsikin.
Joo, en jaksaisi puhua zombeista. -Okei. Entä kannabismielenosoittajat?
-Ai ne mulkvistit? -Niin.
Väki ei tunnu ymmärtävän näkökulmaani. Luulevat minua ruohon vastustajaksi.
En minä sitä puolustakaan.
Puolustan ihmisten vapautta, amerikkalaista järjestelmää,
ihmisten oikeutta säätää omat lakinsa.
Minusta tämä ei... Jos pitäisi...
Siis jos joku painaisi naamani peiliin ja kysyisi, onko se hyvä juttu,
niin ei se ehkä ole ihmisille hyvä juttu, mutta se hoidetaan.
Frescher hoitaa sen. Voihan se lopulta ollakin hyvä juttu...
Mitä? Minua haastattelee juuri...
Clancy. -Meillä on asia kesken.
Zombit pääsivät raja-aitojen sisäpuolelle.
Hae minulle kivääri. Hoitelen ne. Mihin jäimme?
Yhden tutkimuksen mukaan lääkekannabis vähensi kuolemantapauksia 30 prosentilla.
Niin no, sittemmin on saatu lisätietoa.
Mitä tietoa? -Että viihdekannabiksen saatavuus -
vähentää opiaattien käyttöä. -Ai, se siis auttaa.
Aivan, minäkin innostuin asiasta. Sopiiko, että menemme ulos?
Kannabis voisi helpottaa opioidiepidemiaa ja kroonisia kipuja.
Olisi paljon parempi, jos väki olisi pilvessä -
sen sijaan, että popsitaan opiaatteja, bentsodiatsepiineja -
ja unilääkkeitä, sillä se kombo ensinnäkin tappaa.
Se on nykyajan huumekuolemien syy.
Lisäksi pillericocktail vain lisää tuskaa ja tekee ihmisistä toimintakyvyttömiä.
Aivan. -Täysin avuttomia.
Jotkut pössyttelijät toki jämähtävät sohvalle,
mutta osa pärjää mainiosti.
Yksi ero kannabiksen ja opiaattien välillä on,
että kannabisyliannostus... -Heippa!
Kiitos, herra presidentti -Heippa.
Kiitos, herra presidentti! Kiitos! -Heippa.
No niin.
Siis siihen... -Ei kuole.
Ei kuole, mutta joutuu käymään läpi omat neuroosit, heikkoudet, pelot...
Niin, jos ottaa "yliannostuksen". -Sitä luullaan paranoiaksi,
mutta oikeasti ruoho vain tuo ihmisestä esiin jotain sellaista,
jota ihminen itse ei ehkä halua kohdata.
Siitä voi seurata positiivisia muutoksia. Ei toki aina.
Olen monta kertaa joutunut paranoian valtaan ja murehtinut -
aivan naurettavia juttuja, minkä olen sitten myöhemmin tajunnut.
Mutta toisinaan ne jutut, joita olen pilvipäissäni kokenut,
ovat avanneet silmäni asioille, kuten liikunnan merkitykselle.
Olen tajunnut, että pitää liikkua enemmän ja hillitä ryyppäämistä.
Olenko muuten kertonut siitä, kun olin kuolla unilääkkeisiin -
vuosia sitten? -Et.
Voi luoja, oli sekin.
Olin bileissä, ja sinne tuli joku tyyppi kaupittelemaan unilääkkeitä -
joskus puoliltapäivin. -Outoa.
Siis aivan älytöntä. -"Autolla kotiin vaan!"
Niinpä. Ja siis... -"Huuhtele viinalla alas!"
Ostin sitten niitä enkä vieläkään tajua, miksi.
Tiedän varsin hyvin, että ikinä ei pitäisi sekoittaa bentsoja ja viinaa.
Ei ikinä! Se tappaa kaikki. Se on.. -Kuolinkombo.
Tein sen silti, ja... -On niitä toki muitakin.
Otin kai ensin yhden pillerin.
Sitten ryypiskelin, ja olo oli tosi rento,
mutta unohdin... -Bentsojen vaara.
Niin se tappaa. -Viemällä muistin.
Otin sitten toisen. -Niin siinä käy. Ja muuten,
haluan selventää, että en mielelläni puhu hyvistä ja huonoista huumeista.
Ei ole hyviä tai huonoja huumeita.
On vain olemassa kemikaaleja, joko ihmisen tai luonnon valmistamia.
Ongelmana ei ole itse aine, vaan ihmisten suhde siihen.
Se, miten aine vaikuttaa meihin ja mitä se saa aikaan.
Se on ongelma. Vaikkapa Valium...
Jos on menossa esimerkiksi paksusuolen tähystykseen,
on hyvä idea ottaa Valiumia.
Jos vetää absinttia yötä myöten ja aikoo ajaa kotiin,
se on tosi huono idea.
Kiitos, herra!
Ei Valium ole hyvä tai huono, vaan käyttötilanne ja suhde siihen.
Muistan sen ikuisesti. Makasin sinä iltana sängyssäni -
ja yritin muistella, montako pilleriä otin.
Olin menettämässä tajuntani. -Voi ei.
Sitten tajusin, etten pysty liikkumaan.
En olisi päässyt ylös sängystä, vaikka olisin halunnut.
Ajattelin asiaa siinä hämärän rajamailla.
Luojan kiitos heräsin aamulla hengissä.
Jos olisin yrjönnyt, olisin kuollut. -Juuri niin.
Yksi kaverini kuoli... -Aspiraatiopneumonia.
Anteeksi, herra. -Eikä oksennusta vaadita paljon.
Joskus pelkkä refluksi tai pieni sylkitippakin riittää.
Jos se päätyy henkitorveen ja keuhkoihin, kaikki suun bakteerit -
aiheuttavat keuhkoissa tulehdustilan ja lopulta septisen sokin,
ja kuolema tulee alle tunnissa. -Voi hyvä luoja.
Pahoja pillereitä. Kerta kaikkiaan.
Siinä tilanteessa. Itse kemikaali on syytön kaikkeen.
Herra presidentti!
Käynnistämme Alpha-protokollan.
Siistiä. -Menoksi, Charlotte!
Onnea matkaan, herra! On ollut ilo palvella teitä...
On ollut kiinnostavaa käydä tätä ajatustenvaihtoa kanssasi.
Pidän ihmisistä jotka auttavat näkemään uusin rillein.
Olet yksi heistä. -Kiitos.
Olen avoin ajatuksillesi, ja ne kiehtovat minua,
mutta sitten muistan aina kääntöpuolen ja mahdolliset ikävät seuraukset.
Jo perustajaisät pohtivat sienten syöttämistä -
hirviömäisille valtionpäämiehille. -Aivan.
Niin heidän kuviteltiin valaistuvan ja järkiintyvän,
mutta saattaisikin käydä päinvastoin. -Ei voi tietää.
Varmuutta ei ole.
Pitänee häipyä. -Totta.
Zombit tulevat. Mennään.
Yksi mielitoteamuksistani on, että terveys on -
todellisuuden kanssa elämistä todellisuuden ehdoilla.
Onko siellä ketään?
Chuck Charles tässä. Jos haluat pelastua, tule ostarille. Sisään!
Jäin miettimään erästä kommenttiasi. Vertasit hallusinogeenejä hissiin.
Käytätkö sitä usein vai... -Aineita verrataan siinä hissiin.
Se vie ylimpään kerrokseen, jossa on meneillään upeat bileet.
Ovet aukeavat, ja eteen avautuu uskomaton, nirvanaa muistuttava näky.
Jonka olemassaolosta ei tiennyt.
Aivan, ja sitten hissi kilahtaa, ovet kiinni, takaisin katutasolle -
ja arkisten ongelmien pariin.
Analogia kuvaa hallusinogeenien vaikutusta.
Minä... Minulla herää siitä jälleen ajatus,
että mitä jos hissi ei viekään katutasoon vaan kellarin uumeniin.
Entistä alemmas. -Niin, lääkärinä pohdin sitä.
Toki niin voi käydä.
Sanotaan, että kuumailmapallolennolla näkee upean vuorenhuipun,
ja sitten pallo ajautuu pois reitiltä.
Silti huipun sai nähdä, ja minusta... -Se on sinällään arvokasta.
Hitto soikoon!
Kuole, kuole! Kuole taas!
Ei ole jumalauta totta! -Tule.
Haistakaa paska! -Mennään.
Kaikki hyvin? -Joo. Pysy liikkeellä.
Hassu juttu. Miksi pakenemme noita?
Hidasta sakkia. -Niinpä!
Jäädään vain tähän seisomaan.
Käykää päälle, zombit! -Täällä ollaan!
Voi ei, tätini taitaa olla tuolla.
Kappas, ostoskeskus.
Aloin miettiä, miten sen elämyksen voisi kokea hallitusti.
Perhanan zombot! -Se on avainkysymys.
Tapoja on monia.
Itse olen hiljattain innostunut tekemään meditaatioharjoituksia.
Niissä keskitytään tarkkailemaan omaa hengitystä -
ja tullaan tietoiseksi ajatuksista, tunteista ja kehon aistimuksista.
Se on... mindfulnessia, sen harjoittamista.
Tietoisuutta omista teoista, tunteista ja ajatuksista.
Tuo on kai parannuskeino. -Pitää tiedostaa ne lähteet,
joista omat tunnekokemukset alkujaan kumpuavat.
Itse olen työstänyt etenkin vihaa. Olen taipuvainen raivokohtauksiin.
Kiitos tuosta kysyvästä ilmeestä, mutta totta se on.
Suututko ihan muuten vain vai onko raivolle syy, kuten liikenne?
No, nykyään hillitsen itseni paremmin, mutta joskus nuorempana -
suutahtelin vähän väliä.
Kerran tulostin ei toiminut, ja karjuin yksin kämpilläni.
Hajotin tulostimen raivon vallassa.
PARTURI
Minä parannuin! Ei kun footbagia potkimaan!
Kannan siis sellaista sisälläni, ja olen saanut psykedeeleistä apua.
Sisään
SISÄÄN
Sisään
Sisään.
Meditaatiosta on myös ollut paljon apua,
sillä jos nykyään käy vaikka niin, että koira haukkuu, kun meditoin,
voin havaita ärtymyksen kasvavan sisälläni kukan tavoin.
Tarkkailen sitä mindfulness-oppien mukaan kuin harvinaista metsän eläintä,
joka astuu aukiolle.
Sen sijaan, että seuraisin tuttuun tapaan vihaimpulssia ja reagoisin siihen -
lopettamalla meditoinnin ja ärjymällä koirille -
tai yrittämällä hiljentää ne.
Reaktio vahvistaisi tunnetta. -Aivan. Sitä pitää vain havainnoida.
Buddhalaisuudessa vihaa verrataan ihanaan, mutta kitkeräjuuriseen kukkaan.
Tarkoitus on seurata ihanuutta alas... -Alkoiko synnytys?
Joo, hän puuskuttaa. -Selvä. Miten menee? Tarvitsetko jotain?
Hengittele vain. -Halusin vesisynnytyksen.
Etsitään sopiva paikka.
Häh? -Voi jestas.
Mistä puhuimmekaan? -Tuo selitti jotain meditaatiosta.
Niin, tai siis tunteiden havainnoinnista. Mennään niiden myrkkyjuurille asti...
Tehdäänkö se tunnetasolla vai tietoisesti pohtien?
Pitääkö vain seurata tunnetta -
vai kytketäänkö se kenties johonkin aiempaan kokemukseen?
Sitä sanotaan huomioinniksi. Eli siis...
Ajattele tunnetta. Tunteet ovat vaikeasti määriteltäviä...
Kehosta kumpuavia juttuja, joista on hämärästi tietoinen.
Juuri niin. Eli mistä on kyse? Harjoituksissa otetaan mikroskoopin alle -
ihmisen sisällä jylläävät, itseään toistavat tunnekaavat.
Useimmitenhan negatiivisia tunteita pyritään välttämään.
Pyritään vain jatkamaan eteenpäin... -Hemmetti.
...ja torjumaan sellaiset tunteet. -Pirun zombot.
Jospa emme torjukaan niitä? -Mitä?
Jospa otammekin ne lähempään tarkasteluun? Se on todella kiinnostavaa.
Ponnista! -Hengitä!
Ei. -Pystyt siihen!
Aiemmin piti hengittää, nyt ponnistaa. Ponnista!
Heippa, vaaveli.
Häivytään. -Buddhalaisuudessa -
on aina pidetty älyllisen analysoinnin sijaan tärkeämpänä -
sen havainnointia, miten jokainen tunnetila, ajatus -
tai kehoaistimus seuraa samaa kaavaa -
eli ensin vahvistuu, sitten alkaa hälvetä ja katoaa.
Minulle nuo taianomaiset kokemukset vaativat yleensä muiden seuraa.
En pysty tavoittamaan noita tiloja, ellei läsnä ole joku toinen.
Mutta kaltaisiasi on paljon, ja ala on kasvanut kohisten.
Moni ei tosin pääse kuvailemaasi olotilaan asti.
Mainitsemasi ilmiö on tärkeä osa asiaa. Siis hengellinen yhteisö,
joka buddhalaisuudessakin tunnustetaan.
Edetään yhdessä, toisiamme kannustaen, kohti perimmäistä totuutta -
tai todellisuutta todellisuuden ehdoilla, kuten sanoit aiemmin.
Ja yllättävintä on, kaiken valituksen ja synkistelyn keskellä... Tulehan.
Prosessissa pyritään matkaamaan taaksepäin,
kunnes omaa itseään ei enää näe.
Tavoitteena on puhdas havaitsemisen tila, jossa esiin nousee...
Tietoisuus tietoisuudesta. -Aivan. Puhdas tietoisuus.
Se on ihmisen todellinen olemus, kun taas näkyvä maailma, myös ihmiskeho -
kuuluvat fen... fenm... ei onnistu.
Fenomenologiseen. -Fenomenologiseen ilmiökenttään,
joka rakentuu tietoisuuden kautta.
Tällöin ajatus siitä, ihminen on yksilö, muista erillinen olio,
ei enää pädekään. -Se on virhe. Vääristymä.
Havainnoija ja havainnoinnin kohde sulautuvat yhteen,
ja se luo illuusion itsestä.
Jos universumi olisi delfiini, kehomme olisivat kalaverkko.
Olemme sotkeutuneet itseemme.
Tuollaisia tuntemuksiako LSD tuottaa? -Kyllä vain.
Tämä tuntuu hyvältä. -Jo vain. Ihanalta. Ihanalta!
Nuo zombit kuulostavat... -Zombot laulavat!
Me synnytään
Sitten kuollaan
Ja siinä välissä Me enimmäkseen itketään
Itketään
Ennen sokeita oltiin Mutta nyt me nähdään
On kivaa olla zombi
Ei ole mitään, mihin mennä sisään. Eikä ulos. Yksinkertaista.
Me ollaan hitaita Ei tarvitse juosta
Eikä kannatakaan juosta Jos siten lähtee rakkautta karkuun
Dan!
Elo oli vankilaa Mut me saatiinkin avain
Sen toi meille zombi
Herra presidentti!
Pelastamme teidät, herra presidentti. Meillä on vastalääkeharppuuna.
Ei syytä paniikkiin. Saatte pian vastalääkevarsijousen.
Laukaistaan vastalääkeharppuuna!
Vastalääkeharppuunat laulamaan!
Ampukaa vastalääke! Ampukaa vastalääke presidenttiin!
Iso kiitos vierailustasi. Onko vielä viimeisiä sanoja?
Kiitos, että kutsuit. Viimeiset sanat... Huonoja huumeita ei ole.
Vain huonoja käyttötilanteita!
Hyvästi!
Hitto, kaverit! Näittekö? Suolet revittiin ulos, ja ehjänä ollaan.
Kiitos teille, arvoisat multiversumin asukit,
jotka kuuntelitte Keskiyön evankeliumin.
Ainoalle tilaajalleni Hernog Jensonille: Elän sinua varten.
Sinun ansiostasi herään aamuisin hymy kasvoillani.
Jatka kuuntelua, Hernog. Tavataan unissasi.
Pidän ihmisistä jotka auttavat näkemään uusin rillein.
Olet yksi heistä.
Huonoja huumeita ei ole.
Hyvät ja huonot huumeet... -Sisään!
Tekstitys: Heidi Mäki