PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Dobré ráno, simulační farmáři!
Tady Můra Lampák, co vás zahřeje na kůži a zchladí u srdíčka.
Tady máte jednu žhavou písničku od Koček mazlivek.
Jejich hitovku
„Pusť mě nahoru, pusť mě dolů, ale nepouštěj mě dovnitř“.
Dobré ráno!
Děkuji za zapnutí, pane.
Do jakého simulovaného vesmíru se podíváte dnes?
Země 1-9432.
Kvůli zcela zbytečné chybě jednoho technika
byly všechny tamní bytosti
- zničeny. - Do háje.
Mažu Zemi.
Země 4-169.
Kvůli další zcela zbytečné chybě zde právě probíhá zombie apokalypsa.
Zvolil jste Muže s brýlemi.
Tento sim má 23 bodů charismatu.
Skvělá volba!
Zaměřuji Muže s brýlemi.
Výběr avatarů.
Lady Charlotte, Vepří král...
- Pan Zvedač, Makovice... - Potřebuju něco novýho.
...Plážová korba.
- Hustý. - Plážová korba.
Splynutí se simulátorem za...
tři, dva, jedna...
Osvoboďte trávu!
Panebože!
Sakra, Muž s brýlemi! To ne.
Promiň. Prosím, neumírej!
Tumáš, spravím ti brýle.
Jsem prezident.
Hustý!
Super.
Vadilo by ti, kdybych s tebou udělal rozhovor... na video...
takovej stream, co dělám...
Vysílám všem v soustavě. Do vesmíru.
Klidně.
Bezva.
PŮLNOČNÍ EVANGELIUM S DR. DREWEM PINSKYM
Za chvilku to bude.
Pardon... počkej chvilku.
Nejdřív bych ti asi chtěl poděkovat.
Je mi ctí, kámo.
Vím, že máš teď strašně moc práce
s tou zombie apokalypsou tady.
Jo, o zombie teď fakt mluvit nechci.
Tak co ti, co demonstrujou za trávu?
- Tihle blbečci? - Jo.
V první řadě nechápou můj úhel pohledu. Myslí, že jsem proti legalizaci.
- Jasně. - Nejsem ale ani pro.
Jsem pro lidskou svobodu, pro náš americký systém
- a pro to, aby si lidi volili zákony. - Jasně.
Nemyslím ale... Kdybych měl...
Kdyby... mě někdo dotáhnul před zrcadlo a zeptal se:
„Bude to dobrý, nebo špatný?“
Nakonec by to podle mě nebylo nejlepší,
ale nějak bych to vyřešil...
- Frescher by to vyřešil. - Pane!
- Možná to bude dobré... - Pardon...
Co je? Nevidíš, že dělám rozhovor s...
- Clancym. - Tady s Clancym.
Zombie pronikly... do areálu budovy.
Podej mi pušku, postarám se o to. Co jsi říkal?
Jo... nedávno jsem četl studii, která lékařskou marihuanu spojovala
s téměř 30% snížením úmrtnosti.
To je popravdě... Od té doby máme už víc dat.
- A co říkají? - Říkají vlastně to...
že dostupnost marihuany snižuje užívání opiátů.
- Takže pomáhá? - Jo, já vím.
Taky jsem si říkal, že to může být řešení.
- Nepůjdeme ven? - Jasně.
Řešení opiátové epidemie a chronické bolesti.
Mnohem radši bych lidi viděl kouřit kvanta trávy
než brát všechny ty prášky,
protože ten koktejl opiátů, benzodiazepinů
a léků na spaní... za A zabíjí.
Když pacient dneska umře na předávkování, je to kvůli tomu.
A za B to zhoršuje jejich bolest...
a dělá to z nich mrzáky.
- Jo. - Jsou z nich bezmocní mrzáci.
Na trávě taky někdo jen padne na gauč, ale někdo normálně funguje.
Jedna věc, kterou se tráva liší od opiátů, je...
- že když se předávkuješ trávou... - Dobrý den!
Děkuju, pane prezidente!
Dobrý den!
Děkuju, pane prezidente!
- Dobrý den. - Pane prezidente! Děkuju!
Každopádně...
- Tvoje mysl... - Neumřeš.
Neumřeš, ale vymáchá tě to ve všech tvejch neurózách,
- slabinách a strachu... - Jo, ty myslíš...
- Jako že když přebereš? - Člověk řekne, že z toho cítí paranoiu
a většinou tím myslí:
„Ta tráva mi odhaluje věci o mně,
který teď fakt nechci řešit.“
Ne vždycky, ale někdy to může vést k pozitivní změně.
Mockrát jsem ale byl brutálně paranoidní a měl nahnáno
z absolutně absurdních věcí. A když to odezní...
tak si častokrát, hlavně po velkejch dávkách,
díky těm věcem, co mi to ukáže, uvědomuju důležitý věci.
„Do háje, musím zamakat. Proč vůbec necvičím?
Musím víc cvičit, tohle je směšný.
Proč... Trochu to přeháním s chlastem.
Měl bych to trochu omezit.“
To... Jo, a říkal jsem ti, jak jsem před lety skoro umřel
- kvůli práškům na spaní? - Ne.
Panebože, to bylo něco.
Na párty jednou přišel jeden týpek,
co prodával prášky na spaní.
- O půlnoci na párty. - Divný.
- Nejhorší, co můžeš udělat. - „Nasedejte, jeďte domů.“
- Jo... - „Kolik že máte vypito?
- Skvělá kombinace!“ - Přesně.
No, nějaký jsem si koupil. Vůbec už netuším proč.
Moc dobře jsem věděl, že to nikdy ani za nic
nemáš míchat s alkoholem.
Po tom přece všichni umírají. Je to smrtelná kombinace!
- Je, no. - Tak jsem si je vzal...
Jedna ze smrtelných kombinací. Je jich víc.
Myslím, že jsem si vzal jeden prášek...
pokračoval v pití a byl strašně uvolněnej, ale...
- zapomněl jsem... - V tom je to nebezpečí.
- Tak tě to zabije. - Jo, zapomeneš.
- Vzal jsem si další. - To dělají.
Jo a mimochodem... Chtěl bych vyjasnit svoje stanovisko...
Nenávidím dělení na dobré a špatné drogy.
Nic takového neexistuje.
Jsou to jen chemikálie, co nejsou ani dobré, ani špatné.
Syntetické nebo přírodní.
Celé je to o vztahu,
který k těm chemikáliím máme.
Jde o naši tělesnou stavbu a o to, co v nás vyvolávají.
To je ten problém.
Třeba válium...
Když třeba... potřebuješ kolonoskopii...
je válium fakt super.
Když ale na pařbě chlastáš absint a chceš pak řídit?
- Fakt špatný! - Jo.
- Děkuju! - Válium ale za nic nemůže.
Můžou za to okolnosti a náš vztah k němu.
Nikdy na to nezapomenu.
Tu noc jsem ležel v posteli
a snažil se vzpomenout si, kolik prášků jsem měl.
- Zatímco jsem usínal... - Kristepane.
...zjistil jsem, že se nemůžu hejbat. Jako by...
I kdybych chtěl, tak bych se nedokázal zvednout.
- Tak jsem pomalu padal do temnoty. - Bože.
Další ráno jsem děkoval Bohu, že žiju,
- protože kdybych se pozvracel... - Jo, tak umírají.
Jo, tomu se říká aspirační pneumonie.
Pardon, pane.
Těch zvratků ani nemusí být nějak moc.
Někdy se ti může jen vrátit ze žaludku nebo stačí trochu slin.
Sklouzne to špatnou trubičkou
a všechny bakterie z pusy se dostanou do plic, kde nemají co dělat.
Zanítí se ti plíce,
dostaneš šok a tak do 30 až 60 minut je po tobě.
- Je to rychlý. - Panebože!
Je to strašný zlo.
- Nic než zlo. - No, ne...
Jen v takový situaci. Ta chemikálie za nic nemůže. Ta prostě jen existuje.
Pane!
Musíme zahájit protokol alfa.
- Super! - Vpřed, Charlotte!
Hodně štěstí, pane! Bylo mi ctí vám slou...
Co mě zajímá, je...
Účastním se mnoha diskusí, protože...
se rád obklopuju lidmi,
co mi ukazují nové úhly pohledu. Jako třeba ty.
Díky.
Takže jsem otevřený všemu, co říkáš, a fascinuje mě to.
Pak si ale řeknu, co když to někomu ublíží?
- Vždycky je tu nějaké „co když“. - Jo.
Otcové zakladatelé kdysi prosazovali, aby se špatní vůdci
- dopovali houbičkama. - Přesně!
- A... - To je pravda.
Všichni říkali, že poznají sebe sama a polepší se,
ale já opáčil: „Co když se právě zhorší?“
- Nevíme. Je to tak. - Samé „co když“...
- Musíme vypadnout. - Jasně.
Jdou po nás. Za mnou.
Jeden z mých nejoblíbenějších výroků je,
že zdraví je o realistickém přijetí a smířením se s realitou.
Je tam někdo?
Tady Chuck Charles. Jestli chcete žít... Naskoč!
Přijďte do obchoďáku... Naskoč!
Dost mi utkvěla v paměti ta tvoje analogie
- halucinogenů k výtahu. - Jo.
- Říkáš to často, nebo... - Celá ta metafora je o tom,
že tě výtah vyveze do nejvyššího patra strašně vysoký budovy,
kde se koná úžasná pařba.
A když se otevřou dveře, vidíš před sebou přímo utopickou nirvánu.
O které jsi ani netušil, že existuje.
Jo, ani se ti o ní nezdálo. Pak ten výtah cinkne,
dveře se zavřou, sjedeš dolů
a najednou zas řveš po lidech v autě.
To je teda analogie pro halucinogeny.
Přesně tak.
No a zase... Teďka přijdu já a řeknu:
„Co když tě nedoveze do přízemí,
ale skončíš ve sklepě?“
- Jako že níž? - Jo.
Toho se jako doktor vždycky bojím.
Jo, tak řekněme, že skončíš níž.
Řekněme, že letíš v balónu a kocháš se nádherným výhledem
a pak ten balón něco vychýlí z kurzu.
Pořád jsi ale viděl krásný výhled a myslím...
že i to má svoji hodnotu.
A sakra!
Chcípni! Chcípni znova!
- Děláte si ze mě prdel? - Pojď sem!
- Naserte si! - Pojď.
- Jsi v pohodě? - Jo, jen běž.
Hele, proč před nima vůbec utíkáme?
- Strašně se vlečou. - Že jo?
Hele, můžeme si prostě stoupnout a nehýbat se.
- Pojďte si pro mě, zombíci! - Tady jsme!
Ale ne, to je asi moje teta.
Hustý, obchoďák.
A pak jsem se zeptal:
„Takže jak to uděláme, abychom nad tím měli kontrolu?“
- Zombíci podělaný! - Jo, to je důležitá otázka.
Jde o kombinaci víc věcí.
Já jsem třeba teď začal hodně dělat jednu takovou meditaci, která...
Prostě sedíš a soustředíš se na svůj dech,
na svoje myšlenky, emoce a na svoje tělo všeobecně.
Je to vlastně...
cvičení vnímání přítomnosti.
Prostě se soustředíš na to, co děláš, jak se cítíš
- a co si myslíš. - Asi mám lék.
Začneš si pak uvědomovat jádro spousty svých emocí,
- co cítíš. - Jo.
Mně se to hodí proto, že čas od času dostávám cholerický záchvaty.
Díky, že ses zatvářil tak překvapeně, ale děje se mi to.
Jako když jen tak sedíš,
nebo třeba v dopravní zácpě?
No, ne... už to je mnohem lepší.
Když jsem byl ale mnohem mladší,
byl jsem strašnej cholerik, takže jsem...
Jednou mi nefungovala tiskárna
a mě to tak nehorázně rozzuřilo, že jsem začal řvát
a nakonec tu tiskárnu roztřískal.
OBCHOD BOBWA
Jsem vyléčen!
Přihraj ten hakisák!
Nesl jsem si to v sobě
a psychedelika mi s tím hodně pomohly.
Naskoč!
NASKOČ
Naskoč!
Naskočte.
I ta meditace je pro mě ale fakt užitečná.
Protože si třeba sednu k meditaci a řekněme, že začnou štěkat psi.
Při tý meditaci.
Pozoruju na sobě, jak ve mně pomalu roste ten hněv,
a jakmile naroste do určitýho bodu, řeknu si:
„Představ si, že jsi v lese a díváš se na nějaký vzácný zvíře,
co odchází na palouk.“
A pak místo toho, jak by se s tím vypořádala většina...
Nějakou vnější reakcí,
třeba že přestaneš meditovat a jdeš ty psy seřvat
nebo je prostě nějak utišíš.
- Takže něco, co to ještě zhorší. - Jo, místo toho...
se prostě jen díváš.
Buddhismus třeba vztek přirovnává ke sladké květině s hořkými kořeny.
Takže se vlastně opíjíš tou sladkostí a...
Nezačala rodit?
- Jo, začala úplně... - Dobře, tak jo.
Hej, chceš s něčím pomoct?
- Dýchej. - Chtěli jsme porod ve vodě.
Možná něco najdeme.
SJEZD
- Cože? - Panebože!
O čem jsme to mluvili?
Říkal něco o meditaci.
Jo, nebo soustředění se na pocity.
Že je sleduješ až k jejich jedovatým kořenům.
A to děláš jen na základě pocitu, nebo nějaké zkušenosti?
Snažíš se jen sledovat pocity, nebo už si říkáš:
„Tohle mi připomíná nějakou moji zkušenost.“
No, děláš si vlastně takový... mentální poznámky...
Je to... jako bys...
- Představ si emoci. - No?
Je to strašně divná a vlastně nejasná věc...
Takový divný tělesný proces, o kterém skoro nevíš.
- Přesně tak! Co to sakra má být? - No...
Takže ta meditace je takový mikroskop,
kterým pozoruješ svoje pravidelně se opakující emoční vzorce.
Protože negativní emoci se většinou chceš vyhnout.
- Snažíš se jít dělat něco jinýho. - Ale no tak.
Jsi uvězněný v neustálém...
Zatracený zombíci.
- Co když nebudeme utíkat? - Cože?
Co když se na to zaměříme
a prozkoumáme to? Je to fakt zajímavý cvičení.
- Prostě jen... - Tak jo. Tlač!
- Dýchej! - To ne!
- To dáš! - Tlač, dýchá se předtím.
Nemá se nejdřív nadechnout?
Ne, tlač! Tady ho máme.
Padáme.
V buddhismu je před všema... těmahle formama mentální analýzy
na prvním místě...
fakt jednoduchej postřeh, že každý emoční stav, myšlenka
nebo tělesný pocit spojuje fakt,
že všechny nějak vrcholí, slábnou a nakonec zmizí.
Pro mě se hodně těchhle kouzelných záležitostí
odehrává vždycky s někým.
Je pro mě strašně těžké tyhle věci vnímat bez nějakého vedení.
Dneska je hodně lidí, jako jsi ty, i v mojí branži,
která je opravdu velká.
Většina z nich to ale nepraktikuje tak dobře, jak popisuješ.
To, o čem mluvíš, taky patří k cvičení. Mluvíš o spirituální sounáležitosti,
čímž vlastně uznáváš buddhismus.
Nejdůležitější ale je...
abychom se vzájemně dostali co nejblíž k pravdě.
Abychom se realisticky smířili s realitou, jak jsi říkal.
Nejvíc se divím tomu, jak všichni tvrdí, že realita je nanic
a svět je na... Pojď sem.
Nejdeme kupředu, ale dobrovolně se vracíme zpátky
a pak nedokážeme žít sami se sebou.
Snažíme se dostat do stavu nezávislýho pozorovatele a...
- Uvědomění si uvědomění. - Jo.
Stav dokonalýho vědomí.
Vtip je v tom, že to je naše pravá podstata
a že celý materiální vesmír včetně našich těl
je vlastně feno... Nedokážu to vyslovit.
- Fenomenologický. - Fenomenologický pole úkazů.
Pole úkazů ohraničený mým vědomím,
takže ta myšlenka, že jsem sám nebo že jsem samostatné já,
je vlastně úplně mimo mísu.
Je to jen zkreslení.
Jo, protože jsi zároveň pozorovatel i pozorující,
což vytváří tu iluzi tvýho já.
Kdyby byl vesmír delfín,
naše těla by v podstatě byly sítě.
Jsme zapletení do sebe samých.
Takovýhle věci člověk cítí na LSD?
Přesně tak.
Hustý.
Cítím se fakt dobře.
Že jo? Je to naprosto úžasný!
Jo, zní to, jako by zombie byly...
Zombíci zpívají!
Nejdřív se narodíme
a pak brka natáhnem.
A ten čas mezi tím většina z nás probrečí.
Probrečí...
Teď už vidíme, ale bývali jsme slepí.
Je strašně skvělý být zombie.
Teď vidím, že není do čeho nasednout ani z čeho vystoupit.
Je to jednoduchý!
Vlečeme se pomalu,
protože není kam spěchat.
A proč by kdo vůbec zdrhal před láskou?
Dane!
Život byl vězení, ale teď už jsme volní.
Stačí se nechat kousnout zombie.
Pane prezidente!
Přišli jsme vás zachránit, pane prezidente!
Vezeme harpuny s protijedem.
Nepanikařte, předáme vám kuši s protijedem.
Střílejte harpuny s protijedem!
Palte harpuny s protijedem!
Střílejte protijed!
Trefte se protijedem do prezidenta!
Díky za úžasný rozhovor. Nějaká poslední slova?
Díky za pozvání.
A poslední slova? Nic jako špatná droga neexistuje.
Je to o okolnostech!
Sbohem!
Viděli jste to, přátelé?
Vyrvali mi střeva, ale i přesto tu k vám mluvím v jednom kuse.
Moc vám všem v celém multiverzu děkuju,
že jste si naladili Půlnoční evangelium.
A svýmu jedinýmu odběrateli Hernogu Jensonovi vzkazuju, že ho miluju.
Jsi jedinej důvod, proč ráno vstávám z postele,
tak poslouchej a nech si o mě zdát, Hernogu.
Obklopuju se lidma, co mi ukazují nové úhly pohledu. Jako třeba ty.
Nic jako špatná droga neexistuje.
- Dobré drogy... - Naskoč!
Dobré drogy...
Naskoč!
Dobré drogy...
Překlad titulků: Eliška K. Vítová