NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Hyvää huomenta, simulaatioviljelijät.
Pyro Moth pitää Nauhan väen kylmän viileesti lämpimänä.
Tuomari Hoops haluaa varoittaa -
vahvistamattomien hymiöpakettien lataamisesta.
Monet niistä sisältävät huijauksia, hackeja ja viruksia.
Nyt uutta materiaalia Clint Smithiltä. Tämä on "Sponge Cake Summer".
Ei ole...
Kiitos kutsusta!
Isäntä, haluaisin näyttää teille jotain, jos vain suotte hetken aikaanne.
Ihan kohta. Värkkäilen tämän lataamani hymiöpaketin kanssa.
Tiukkaa matskua.
Hymiöt on mahtavia.
Ladatkaa jo, hiton kusipäät.
Mitä helvettiä?
Huomenta, Clancy. -Huomenta, Tietokone.
Mikä maailma tänään valitaan?
Tämä tässä.
Häh?
Estä ponnahdusikkunat. Nyt heti!
On vaikea keskittyä, kun joutuu kuuntelemaan huutoa.
Ystävältä.
No, ole kiltti ja estä ponnahdusikkunat.
Ja hylätään.
Avatarin osto hyväksytty.
Helvetti!
Miellyttääkö tämä biisi isäntää? Miellyttääkö säröbasso?
Kuuleeko isäntä jo sorkkien metsässä rahisevan?
Kuuleeko...
Huomenta, Clancy. Mikä maailma tänään valitaan?
Huomenta, Tietokone.
Miksi nuo planeetat on ruksattu?
Ne tekevät kuolemaa. Kuten minäkin. -Etkä tee. Sinähän olet kone.
Pelleplaneetta. Varmaan kiva paikka. -Ihan okei.
Pellethän ovat hauskoja. -Karmivia.
Älä viitsi.
Viitsinpä. -Etkä viitsi.
Viitsinpä, ja vielä klobexia päälle!
Mikä se on? -Vedin hatusta.
Aika hyvä. Aloitetaan.
Sulautus Simulaattoriin alkaa. Kolme, kaksi, yksi...
Drone 1, soitapa jotain iloista luontomusaa.
Ei sitä.
No nyt!
Kun katselen tuota majesteettista näkymää,
mieleeni tulee väkisinkin sisareni Sarah.
Hän sanoi: "Clancy, lainaan sinulle rahaa,
jos lupaat, ettet osta sillä käytettyä Maailmasimulaattoria."
Minä sanoin: "Kuule, minulla on kiikarissa loistavat simulaattorikaupat.
Ja sitä paitsi vanhojen simulaattorien uumenissa on huikeita maailmoja -
ja älykkäitä, kiehtovia olentoja.
Aion haastatella niitä -
ja tienata ja maksaa velkani, joten haist huilu."
Tässä nähdään -
elämän kiertokulku.
Suloinen pellevauva, joka on juuri tullut -
ulos -
hedelmästään.
Pellevauvat kokoontuvat yhteen -
ja laulavat ylistyslauluaan -
jaloille ja rauhallisille peurakoirille.
Siinä käydään eräänlaista ajatustenvaihtoa.
Taivaallinen näky.
Seis! Älkää syökö heitä! Hei!
Ei saa syödä pellevauvoja!
Miksi syötte heidät?
Hitto.
Miksi pitää aina olla tällaista paskaa? Eikö edes joskus saisi...
Kavereiden kesken kärryssä.
Kuule, tulisitko haastateltavaksi video-spacecastiini?
No, käyhän se. -Osaatko puhua?
KESKIYÖN EVANKELIUMI VIERAINA ANNE LAMOTT JA RAGHU MARKUS
Mikä olikaan nimesi? -Annie.
Minä olen Clancy.
Sori, pitää tehdä valmistelut. Tämä on ihan kuin tavallista striimausta.
Mahtavaa! Olen aina haaveillut spacecastista.
Annie, tervetuloa Keskiyön evankeliumiin.
Ihan huippua!
Ensin haluaisin kysyä, oletko huolissasi?
Nähtävästi kuolemme pian.
Siltä tosiaan vaikuttaa, mutta kuolema on minulle tuttu asia.
Olen kirjoittanutkin isäni traagisesta menehtymisestä aivosyöpään.
Ja ystäväni kuoli, kun olin juuri tullut äidiksi.
Jestas.
Niinpä minuun on usein turvattu, kun joku on tehnyt kuolemaa.
Minulta on haettu tukea, koska en pelkää kuolemaa.
Kumppanini Neal käy auttamassa saattokodissa.
Hän kohtaa siellä kuolevia päivittäin.
On aika huvittavaa, että silloin nuoruudessani -
käsittelimme usein puheissamme kuolemaa, mätänemistä...
Kun nuoret puhuvat kuolemasta, keskustelussa vilisevät usein madot.
Niistä on jopa biisejä. -Matobiisit! Ne olivat lemppareitani.
Keräsin kaikki 10 Matobiisiklassikot-levyä.
Kas mullaksi maan me päädytään
Kuolo kaikista tekee syötävää
Eikö ole tuttu biisi? Sori, jatka vain.
No siis, isä sairastui vakavasti, kun olin vielä nuori.
Elettiin 1970-luvun loppupuolta, eikä silloin puhuttu kuolemasta.
Sitä pidettiin tökerönä. Teeskenneltiin, että luurankomainen isä oli normaalia.
Johan nyt!
1950-luvun lapset kasvatettiin kohteliaiksi.
Samaan aikaan, kun isä sairastui,
myös hyvä ystävämme Susan sairasti syöpää.
Isä saattoi kysyä Susanilta kahvilan terassilla: -
"Mitenkäs syövällä tänään menee?" Kovalla äänellä.
Sitten hän saattoi... Susan kertoi syövästään ja kysyi isän syövästä,
ja isä saattoi todeta voivansa huonommin. Esikoisromaanini Hard Laughter -
käsitteli vaikeille asioille nauramista.
Onneksi löysin jo nuorena Ram Dassin kirjat.
Ne lievittivät pelkojani.
Sinä... Minkä ikäinen sinä olet?
Olen 44. -Niinkö?
Näytät upealta. Todella kaunis iho.
Se on siunaus. Älä suotta mene hämillesi.
Jumala vain rakastaa sinua enemmän kuin muita.
Niin se menee. Kristinuskon mukaan.
Jos Jumalan rakkaudessa on hierarkia... -On.
Saat varmaan paremman paikan taivaassakin. Jälkiruokien tai juustopöydän vierestä.
En mene lankaan. -Oikeasti. Saat juustoja ja patonkia.
No, kuolema on siis pelottava aihe. Rankka juttu. Jos olisin nuori...
Jos olisin tiennyt tämän kaiken jo kolmi-nelikymppisenä,
olisin voinut elää paljon paremmin, helpommin ja vapaammin.
Tarkoitatko sen tietämistä, että kuolema on väistämätön...
Niin, sen hyväksyminen on vapauttavaa.
Kauniita sanoja, Annie, enkä haluaisi pilata tätä hetkeä,
mutta suoraan sanoen on pakko päästä paskalle. Haittaako?
Ei toki. Tuota, mitenköhän se onnistuu?
En tiedä vielä.
En tiedä, mitä nyt pitäisi tehdä. -Laske vaikka pääsi. Anteeksi kauheasti.
Älä suotta. Ei tässä... -Anteeksi.
Jospa peruutat pois kopista, käännyt ja peruutat takaisin koppiin -
ja kapuat pöntön yli takajaloillasi?
Työnnä sorkat tuonne. -Näinkö?
Anne, ei tämä ole vitsi. Ole kiltti. -Minä yritän, mutta...
Tämän ylemmäksi en pääse.
Tästä tulee painajainen. Toistuva paha uni.
Auttaisiko, jos laulan jotain ja pidän silmät kiinni?
Kyllä, Anne. Se auttaisi.
Äiti lauloi tätä, kun olin pieni.
En pysty tähän. -Voi ei.
Kiitos kuitenkin. -Hyräilenkö jotain muuta?
Ei tarvitse, kiitos. Aion pidätellä. -Okei, mutta se ei ole terveellistä.
Sori. Päivänjatkoja.
Puhuimme kuoleman hyväksymisestä.
Totuus on aina paradoksi. Vihaan sitä, että meidän uskotellaan lopulta toipuvan.
Jokainen, joka sanoo ajan parantavan, sietää saada puukosta perseeseen.
Kaverini Joey Diaz sanoi, että pahin rangaistus on -
perseen sivallus puukolla, sillä sitten ei voi istua.
Sellaiset latteudet suututtavat. -Jos voisin lähteä, tekisin sen heti.
En voi sanoa viihtyväni tässä tukalassa, ahdistavassa olotilassa.
Tuntuuko sinusta siltä koko ajan?
Aidosti elävöittävät kokemukset eivät tule mietelauseista,
vaan rankemman kautta.
Vasta kuoleman edessä osaa päästää irti ja todeta: "Olkoon sitten."
Olkoon...
Sellainen on hetki, jolloin antaudun Jumalan käsiin.
Totean äärimmäisen katkerasti: "Olkoon sitten."
Mahtavaa! Tosi kaunista.
Puhdasta ja aitoa. -Hyvä mantra.
Joo, kunnon mantra. -Olkoon sitten.
Kun olen jutellut taiteilijoiden, etenkin koomikoiden, kanssa -
ja ottanut esille terapeuttiset toiminnot,
jotka voisivat lievittää kuolemanpelkoa tai muita neurooseja ja kammoja,
he kuvittelevat menettävänsä kykynsä naurattaa.
Luuletko, että jos olisit käsitellyt asioita aiemmin,
et olisi tullut huippukirjailijaksi?
Kun raitistuin, olin jo kirjoittanut neljä kirjaa ja luonut hyvän uran.
Asun 64-vuotiaana yhä synnyinseudullani -
kaikkien läheisteni ja rakkaideni ympäröimänä,
joten rakkaudesta ei ollut pulaa.
Pelkäsin kuollakseni, että raittiina -
en enää osaisi kirjoittaa, sillä tarvitsin kurjuutta, särmää.
Aivan. -Tarvitsin häpeää ja riehuvaa egoani.
Uskoin, että ilman niitä en olisi riittävän hullu ollakseni hauska.
Yksi sairauden tai sairaan egon syöttämistä valheista on se,
että hyvinvointi ja onni tuhoavat tuottavuuden.
Minusta yksi kristinuskon siisteimmistä jutuista on se,
että saa puhua Saatanasta.
En tiedä mitään saatanallisempaa kuin sen käsityksen,
että jos ihminen on terve ja tyytyväinen elämäänsä,
hän menettää kykynsä toteuttaa intohimoaan taidolla.
Pirun puhetta kerta kaikkiaan. -En olekaan kertonut...
Tuli juuri mieleen. Lähdin 24-vuotiaana Intiaan.
Tapasin siellä Ram Dassin. Vaelsin vuorille ja tapasin guruni.
Kysyin häneltä, miten pitää meditoida. En tiennyt niistä asioista juuri mitään.
Hän kehotti meditoimaan kuin ristillä riippuva Kristus.
Hän tunsi pelkkää rakkautta, ei kipua.
Seuraavana päivänä palasin meditaatioaiheeseen Ram Dassin kanssa.
Hän vain istui ja sulki silmänsä, ja kyyneleet alkoivat virrata.
Sillä hetkellä koimme Kristuksen läsnäolon.
Juutalaisina emme olleet perehtyneet... En ollut lukenut Uutta testamenttia.
Myöhemmin hän kysyi: "Luitko hänen kirjansa? Isan kirjan?"
Se tarkoittaa hindiksi Jeesusta.
Saimme siis tämän valtavan viisauden,
Kristusta koskevan opetuksen Intiassa kauan sitten.
Kristus ja Hanuman ovat yksi ja sama. Palvelus ihmiskunnalle.
Ystävämme Bob on sanonut...
Olen täällä. Nimi lausutaan "Bob-wah". -Hei, Bob-wah.
Hän puhui mielestäni todella hienosti siitä,
mistä tässä ihmiselämän kudoksessa pohjimmiltaan on kyse.
Rakkaus yhdistää meidät kaikki. -Ja se on hankala sana.
Meille länsimaalaisille se tarkoittaa romanttista rakkautta, mutta Tiibetissä -
rakkaus tarkoittaa sitä, miten toiselle ihmiselle tuotetaan onnea.
Mitä vittua? Tuo vei silmämunani!
Rakkauden käsite itsessään on minulle todella hämmentävä.
Ajattele jalomielisyyttä. Sitä, että huomioi toisten tarpeet -
ja haluaa vastata niihin. Siitä kaikessa on kyse.
Kuolo kaikista tekee syötävää
Syvyyksiin me syöksytään
Madoille arkku on kutsu buffettiin
Rikas taikka köyhä, siitä viis veisattiin
Kun vielä kävelet
Matoja sä näe et
Päädyt laatikkoon sä mustanpuhuvaan
Sen päälle multaa ja kiviä kasataan
Viikon verran lepäät rauhassa
Sit alkaa ilmetä vuotoja arkussa
Maan matoset käyvät marssimaan
Nenäonteloon ja vatsanpohjaan
Syövät varvasvälinöyhdän
Pyyhkivät muistojen pöydän
Syövät sydämen, syövät sielunkin
Näin maailmanloppu koittaa
Laula madoille kunniaa
Puheistanne tuli mieleen yksi tarina -
pikkutytöstä, joka pelkäsi kovasti pimeässä nukkumista.
Tyttö huutaa äitiä, ja äiti tulee sanomaan: -
"Jeesus on täällä kanssasi, älä pelkää."
Lapsi vastaa: "Tarvitsen jonkun, jolla on iho."
Just! -Sitä me joskus tarvitsemme.
Rakkauden kautta tuska muuttuu lääkkeeksi.
Jeesus opetti, että pystymme samaan kuin hänkin.
Hän koki hyvin inhimillisen kuoleman. Hän koki synnytystuskia,
mutta Jumala oli vierellä koko ajan.
Et ole kokenut synnytystä. Vielä. -Sitä ei ole edes näköpiirissä.
Synnytys on prosessi,
jossa koetaan vuoroin supistusten tuskaa, vuoroin hengittelyn rauhaa.
Supistuksen tulo aiheuttaa paniikkia, mutta aina sen läpi mennään.
Ensin supistaa ja kivistää, sitten helpottaa.
Sitten hengitellään.
Sellaista taivaassa on.
Kaunista. -Todellakin.
Koettelemuksen jälkeen saa lasit, jäähileitä ja kylmää omenamehua.
Ja mikä onkaan lopputulos? Uusi elämä.
Sitä Jeesus tarkoitti.
Hän kävi koettelemuksensa läpi rakkauden voimalla.
Vaikka olisit ainoa ihminen maailmassa,
Jeesus olisi kokenut puolestasi hirveän ja nöyryyttävän kuolemansa,
sillä kyseessä oli synnytys, ja hänellä oli tukihenkilö mukana.
Äiti Jumala itse.
Upeaa. -Aivan ihmeellistä.
Kiitos, Annie. -Eipä kestä.
Kiitos paljon. -Kiitos, Duncan. Tämä on ihan...
Kiitos teille. Uskomaton kokemus.
Suosikki-ihmiseni. Olen todella onnekas. Kerta kaikkiaan.
Kiitos. Duncan? Kuka se on?
Et kuole koskaan
Et kuole koskaan ikimaailmassa...
Tekstitys: Heidi Mäki