A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Jó reggelt, szimulációs farmerek!
Itt a Pyro Moly, aki feltölti a Szalagot és lelazítja a szíveket.
Friss hír Hoops elöljárótól:
ne töltsenek le ellenőrizetlen emoji-csomagokat!
Sok átverés, hack és vírus lehet bennük.
Következzen egy dal Clint Smith új albumáról, a Nyírfacukor Nyárról!
Nincs olyan, hogy...
Köszönöm a meghívást!
Gazdám, mutatnék valamit, ha rám tud szánni egy percet.
Inkább később.
Az emoji-csomaggal játszom, amit letöltöttem.
Nézd, de menő!
Imádom az emojikat.
Töltsétek már föl, faszarcúak!
Mi a fasz?
- Jó reggelt, Clancy! - Jó reggelt, Számítógép!
Melyik univerzumot választja ma?
Mondjuk ezt a világot.
Mi?
Deaktiváld a reklámokat!
Azonnal deaktiváld a reklámokat!
Nehéz koncentrálni, miközben kiabál velem...
egy barátom.
Oké, csak légyszi kapcsold ki a reklámokat!
Elutasítás.
Avatár megvásárlása elfogadva.
A picsába!
Tetszik a szám, gazdám? Tetszik a domináns basszustéma?
Hallja a patást az erdőben, gazdám?
Gazdám...
Jó reggelt, Clancy! Melyik univerzumot választja ma?
Jó reggelt, Számítógép! Miért van X ezeken a bolygókon?
Mert haldokolnak, ahogy én is haldoklom.
Nem haldokolsz. Gép vagy.
Küldj a Bohócbolygóra!
- Jó lesz! - Nem vészes.
- Nem szereted a bohócokat? - Ijesztőek.
Ne már!
- De már! - Ne már!
- Nem, de már! - Ne már!
De már, még klobexiászor!
- Mi az a klobexia? - Most találtam ki.
Király. Küldj be!
Összeolvadás a Szimulátorral: három...
kettő... egy...
Egyes Drón, tegyél be boldog természeti zenét!
Ne ezt!
Igen!
Ahogy ezt a nagyszerű tájat figyelem,
óhatatlanul is eszembe jut Sarah nővérem,
aki azt mondta: „Clancy, kölcsönadom a pénzt,
de ígérd meg, hogy nem egy használt Univerzumszimulátorra költöd!”
Mire azt válaszoltam, hogy „egyrészt nagyon jó áron tudok egyet,
másrészt pedig
gyönyörű, varázslatos világok élnek ezekben a régi Szimulátorokban,
tele értelmes lényekkel és a történeteikkel.
Meginterjúvolom őket, fölteszem a netre, és egy csomót keresek, szóval nyasgem.”
Itt látjuk...
az élet körforgását.
Egy gyönyörű bohócbaba, aki most bújt ki...
a...
gyümölcséből.
Most összegyűlnek a bohócbabák,
és örömdalt énekelnek...
ezeknek a nemes, békés szarvaskutyáknak.
„Hogy vagytok?” – kérdezik a maguk módján.
Igazán mennyei jelenet.
Ne edd meg őket!
Mit csinálsz? Ne, ezek bohócbabák!
Miért eszed meg a bohócbabákat?
A picsába!
Miért ilyen elbaszott minden ebben a gépben? Nem lehetne egy...
Csak barátok egy teherautóban.
Csinálhatok veled egy interjút a videó-űr-adásomhoz?
- Oké. - Beszélni is tudsz!
ÉJFÉLI GOSPEL ANNIE LAMMOTT-TAL ÉS RAGHU MARKUSSZAL
- Bocs, hogy is hívnak? - Annie-nek.
Clancy vagyok.
- Bocs, összerakom a cuccot. - Oké.
Szóval ez egy szokásos videoadás.
Nagyon izgi! Ki akartam már próbálni egy űradót!
Annie, üdv az Éjféli Gospelben!
Ez nagyon menő!
Az első kérdésem az, hogy aggódsz-e?
Mert mindjárt meghalunk.
Igen, úgy tűnik, de már nagyon sok halál volt az életemben.
Ha olvastad a dolgaimat, tudod, hogy apám agyrákban halt meg...
és miután szültem, meghalt a legjobb barátom.
- Istenem! - Igen, és olyan voltam,
hogy ha más családjában valaki haldoklott,
tudták, hogy már átéltem ezt.
Szóval sokszor szinte megidéztek, mert nem féltem tőle.
És Neal, a párom egy hospice-ben önkéntes.
Haldoklókkal van, mielőtt hazajön.
Ezt furának gondoltam, mert sok fiatal van,
akik mindenhol csak halált és rohadást látnak.
Gyerekként, fiatalként sokkal több a kukac a halál témájában.
Dalok is vannak róla.
Istenem, kukacos dalok!
Kukacos dalok a 60-as évekből. Mind megvolt.
A föld részévé válunk
Mert a halálban mind étel vagyunk
Ezt nem ismeritek. Bocs, Annie. Folytasd!
Szóval, amikor fiatal voltam, és apám megbetegedett,
a hetvenes éveket írtuk, nem beszéltünk a halálról. Udvariatlanságnak számított.
Úgy kellett tenni, mintha nem látnánk, hogy valaki 30 kilóra fogyott.
Lehetetlennek tűnik!
Mert udvariasak voltunk. Az 50-es évek gyermekei.
Neal ezt már hallotta, de mikor apám beteg lett,
egy jó barátunk, Susan is rákos volt.
A kávézó teraszán üldögéltek, és apa azt kérdezte:
„Susan, hogy van ma a rákod?”
- Nagyon hangosan kérdezte. - Szép.
Aztán apám azt mondta: „Az én rákom...”
Susan válaszolt: „Jól van a rákom, és a tied?”
„Én kicsit gyengébb vagyok.”
Az első regényem címe Hard Laughter volt,
arról szólt, hogy ezeken a nehéz dolgokon nevetünk.
Aztán elég hamar olvasni kezdtem Ram Dass könyveit,
amik sok félelmet elűztek.
Hány éves vagy, ha megkérdezhetem?
- 44. - Komolyan?
Istenem, de jól nézel ki! Gyönyörű a bőröd.
Ez egy áldás. Ne jöjj zavarba! Egy áldás.
Talán Isten jobban szeret, mint másokat.
Igen, ez így működik.
Ez a keresztény elképzelés.
- Az isteni szeretet hierarchiája. - Persze.
De még a mennyben is jobb helyed lehet ezért.
A desszertes vagy a sajtos asztal közelében!
- Komolyan? - Így igaz.
- A sajt. - A sajt, meg a baguette-ek.
Mindenesetre, szerintem ijesztő.
Kemény dolgok, de ha fiatal volnék...
Ha 30-40 évesen tudtam volna ezt,
akkor az egész életem mérhetően jobb lett volna,
könnyebb, sokkal szabadabb.
Arról beszélsz, hogy elfogadjuk, hogy a halál
- elkerülhetetlen része... - Igen, felszabadító, hogy elfogadjuk.
Annie, ez gyönyörű, és sajnálom, hogy elrontom a pillanatot,
de őszinte leszek, szarnom kell.
Ha nem gond.
- Ki kell mennem WC-re, - Persze, semmi gond.
Ezt hogy intézzük...
Még nem tudom.
- Nem tudom, hogy mit kell most csinálni. - Hajtsd csak le a fejed... Sajnálom!
- Jaj, ne! A... - Sajnálom.
Oké, próbáljuk így:
Hátrálj ki, fordulj meg, aztán sétálj be hátrafelé,
és mássz föl a WC felé a hátsó lábaddal.
- Dugd oda a patád! - Így?
- Istenem, Anne, ez nem vicces. Kérlek! - Próbálkozom... Ez...
Oké, azt hiszem, eddig tudok följönni.
Ez egy rémálom lesz. Ezzel fogok álmodni.
Segítene, ha énekelnék, és becsuknám a szemem?
Igen, Anne, segítene.
- Anyám ezt énekelte, amikor kicsi voltam. - Nem megy.
Jaj, ne!
- Rendben van, köszönöm. - Dúdolhatok mást.
Nem, de köszönöm. Inkább visszatartom.
Oké, de az rosszat tesz.
Bocsi! Minden jót!
A halál elfogadásáról beszélgettünk.
Igen. Minden igazság paradox, és utálom a kultúránkban azt,
hogy túl kell lenni rajta.
Aki azt mondja, hogy idővel jobban leszel, azt seggbe kéne szúrni.
Joey Diaz barátom szerint ez az egyik leggonoszabb dolog,
a seggbeszúrás, mert utána hetekig nem lehet leülni.
- Igen, feldühítenek, akik ezt mondják. - Ha elengedhetném ezt,
hidd el, megtenném.
Nem szeretek ilyen feszült és ideges lenni.
Mindig így érzed magad? Milyen gyakran vagy így?
Az, amitől jobban élünk és gyógyulunk, az nem egy matricára lesz írva.
Azért meg kell küzdeni.
A halál kell, hogy igazán elengedhess valamit. Hogy vége legyen.
Hogy vé...
- Ez remek! - És ez...
Igen, nekem így jött a megadás gyönyörű pillanata Istennel.
Én nagyon keserűen mondom, hogy „rendben”.
Ez tetszik! Gyönyörű!
- Nagyon tiszta és igazi. - Jó mantra.
Igen, ez egy mantra.
Oké, rendben.
Sok művésszel beszéltem, főleg humoristákkal,
akik, ha a terápia lehetőségéről beszélünk,
hogy segítsen a halálfélelmükön, vagy amikor gyógyítani akarják
a sebzett, neurotikus, aggódó elméjüket,
úgy gondolják, hogy úgy már nem lennének viccesek.
Eszedbe jutott valaha, hogy ha ezt régebben megtudod,
akkor nem lettél volna ilyen jó író?
Igen, de mire kijózanodtam,
már négy könyvem megjelent, karrierem volt, satöbbi.
Abban a megyében élek, ahol felnőttem. 64 éves vagyok.
Mindenki ott volt, akit szerettem és aki kellett,
és annyira szerettek, hogy nem volt arányérzékem.
Attól rettegtem, hogy ha abbahagyom az ivást,
soha nem írnék újra, mert kellett a nyomorúság.
- Kellett az az impulzus. - Aha.
És... Tudod...
Kellett a szégyen, kellett a zabolátlan, beteg egó.
Azt éreztem, hogy nélkülük nem lennék elég őrült,
hogy vicces legyek.
De ez csak a betegség egyik hazugsága, az egó egyik hazugsága,
hogy ha jól vagy és boldog vagy, akkor mindennek vége.
Szerintem a kereszténységben az egyik legjobb dolog,
hogy használhatjuk a „Sátán” szót.
És semmi sátánibb nem jut eszembe, mint az a gondolat,
az erő az univerzumban, ami azt mondja, hogy ha boldog leszel,
akkor az, amit a legjobban szeretsz, elbaszódik.
- Aha. - Ugye?
- Mintha egy démon mondta volna. - Soha nem meséltem el,
de most eszembe jutott. Huszonnégy évesen elmentem Indiába.
Találkoztam Ram Dass-szal, fölmentem a Himalájába,
és végre találkoztam a gurummal.
Megkérdeztem, hogyan kell meditálni? Mantrákra gondoltam.
- Azt sem tudtam, miről beszélek. - Hát igen.
Azt mondta, hogy meditáljak, mint Krisztus a kereszten.
Ő ott szeretetet érzett, nem fájdalmat.
Másnap visszamentünk. Ram Dass azt mondta:
„Hogyan meditált?” Tudod, a híres sztori.
Visszament, becsukta a szemét,
könnyezni kezdett, és ebben a pillanatban megéreztük Jézust.
Mind zsidók voltunk, nem volt kapcsolatunk...
Nem is olvastam az Újtestamentumot.
Utána megkérdezte, hogy olvastuk-e a könyvét.
- „Kiét?” - „Isa könyvét.”
- Ami Jézus hindiül. - Aha.
Szóval az volt a hatalmas tanítás,
hogy hamarabb beszéltünk Indiában Krisztusról, mint bármi másról.
Krisztus és Hanumán egyazok. Az emberiség szolgái.
Szóval, mindenesetre...
Az egyik dolog, amit Bob barátunk mondott...
Itt vagyok. És „Bábuának” kell ejteni.
- Bábua! - Bábua!
Azt mondta, amit én nagyon megjegyeztem,
hogy az életünk szövete miről is szól.
- Igen, és a szeretethez vagyunk kötve. - Ami kemény szó, mert...
Számunkra nyugaton romantikus szerelmet jelent, de Tibetben
máshogy közelítik meg.
Ott a szeretet arról szól, hogy másokat milyen boldoggá teszünk.
Mi a fasz!? Elvitte a szemem!
Számomra ezt a legnehezebb megérteni
a szeretet fogalmában. Gondolj a nagylelkűségre!
Mint amikor valakire gondolsz,
és mindent megadnál neki. Ez az egész lényege.
A halálban mind étel vagyunk
A mélységbe zuhansz
A kukacoknak A koporsód állófogadás
Lehetsz gazdag vagy szegény
A földön sétálsz
És a kukacok hátán
Nagy fekete dobozba tesznek
Földdel, kővel fedeznek
Egy hétig minden rendben
Amíg a koporsó nem ereszt meg
A kukacok bemásznak, kimásznak,
A hasadba, az orrodba
Megeszik azt, ami a talpadon képződik
Megeszik az agyad, minden törlődik
Megeszik a szíved, a lelked
A világ vége hajnalra ébred
Hajolj meg a kukacok előtt!
Azon is gondolkoztam, amit ti mondtatok.
Van egy történet egy kislányról, aki halálosan fél a sötétben alvástól,
és az anyjáért kiabál, aki jön, és azt mondja:
„Ne félj, Jézus itt van veled!”
Mire a gyerek: „De olyan kell, akinek van bőre!”
- Igen! - Ugye?
És ez az, ami néha kell itt.
A szereteten keresztül minden fájdalom gyógyszerré lesz.
És Jézus szerint minderre képesek vagyunk mi is.
- Igen. - Nagyon emberi halála volt.
- Igen. - Szülni készül.
És Isten egy másodpercre sem hagyta el. Te még nem szültél.
- „Még.” - A távoli jövőben!
És ez... Csak egy folyamatban vagy.
Összehúzódás és elengedés, mint a légzés és a béke,
aztán: „Jaj, ne, újra itt van!”
„Rendben van. Emlékszel az utolsóra?”
Jön az összehúzódás, aztán elengeded...
és lélegzel.
Ilyen lesz a mennyország.
- Gyönyörű. - Abszolút.
Egy új szemüveg, és jégdarabokat és nagyon hideg almalét adnak.
Aztán tudod, mi jön ki? Egy új élet.
Jézus ezt mondta.
Azt mondta, hogy „Megteszem ezt. Csak a szeretet tart itt.”
Ha te lennél az egyetlen ember a Földön,
Jézus akkor is ezzel a szégyenteljes, fájdalmas halállal halt volna meg,
mert szült, és egy nagyon jó szülés-coach segített neki.
Az Istenanya.
- Gyönyörű. - Gyönyörű. Csodálatos!
- Köszönöm, Annie. - Szívesen.
- Kösz! - Köszönöm, Duncan.
- Szívesen. - Ez...
El se hiszem, hogy itt voltam!
- A kedvenceim. Szerencsés vagyok. - Kösz!
- Szerencsés. - Kösz!
Duncan? Ki az a Duncan?
Soha nem halsz meg
Soha, de soha...
A feliratot fordította: Kalmár Dávid