‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Bună dimineața, fermieri de simulare.
‎Aici e Pyro Moth, care vă oferă căldură ‎în Panglică și răcoare în suflet.
‎Tocmai am primit asta ‎de la Magistratul Hoops...
‎aveți grijă când descărcați ‎pachete de emoticoane neverificate.
‎Multe conțin înșelătorii, ‎șiretlicuri și viruși.
‎Și acum o piesă de pe noul album ‎al lui Clint Smith, ‎Vara Cu torturi.
‎Nu există...
‎Mulțumesc de invitație!
‎Stăpâne, vreau să-ți arăt ceva aici,
‎dacă-mi acorzi o clipă din timpul tău.
‎Poate într-o secundă.
‎Mă joc ‎cu noul pachet de emoticoane descărcate.
‎E super. Ia te uită!
‎Ador emoticoanele.
‎Încărcați-l, nenorociților!
‎Ce naiba?
‎- Bună dimineața, Clancy! ‎- Bună dimineața, Computer!
‎Ce univers vei alege azi?
‎Ăsta... lumea asta.
‎Ce?
‎Dezactivează notificări.
‎Dezactivează notificări acum!
‎E greu să te concentrezi ‎când țipă la tine...
‎un prieten.
‎Bine, te rog, dezactivează notificările.
‎Și refuză.
‎Cumpărare avatar acceptată.
‎La naiba!
‎Îți place piesa asta, stăpâne? ‎Îți place linia de bas?
‎Auzi sunetul copitatului ‎din pădure, stăpâne?
‎Au... su... Stăp...
‎Bună dimineața, Clancy. ‎Ce univers vei alege azi?
‎Bună dimineața, Computer.
‎De ce au planetele astea X pe ele?
‎Pentru că sunt pe moarte, așa ca mine.
‎Nu mori. Ești o mașinărie.
‎Du-mă pe Planeta Clovnului.
‎- Pare amuzantă. ‎- E-n regulă.
‎- Nu ți se par comici clovnii? ‎- Sunt fioroși.
‎Ei, hai!
‎- Ba tu hai! ‎- Ba tu hai!
‎- Ba nu, tu hai! ‎- Ba tu hai!
‎Ba tu hai de o klobexie de ori!
‎- Ce e o klobexie? ‎- Nu știu. Tocmai am inventat-o.
‎Asta e bună. Simulează.
‎Fuziunea cu simulatorul în trei,
‎doi... unu...
‎Dronă Unu, ‎pune niște muzică de natură fericită.
‎Nu asta.
‎Da!
‎În timp ce mă holbez ‎la această scenă maiestuoasă,
‎nu pot să nu mă gândesc la sora mea Sarah,
‎care a spus: ‎„Clancy, îți împrumut banii ăștia,
‎dar promite că nu-i cheltui ‎pe un simulator de universuri folosit.”
‎Și i-am spus: „Sarah, în primul rând,
‎mi se oferă un simulator la un preț bun,
‎și în al doilea rând,
‎există lumi frumoase, minunate ‎în aceste simulatoare vechi,
‎pline de ființe inteligente, ‎cu povești de spus.
‎Voi face interviuri și le voi posta
‎și o să fac mulți bani ‎ca să ți-i dau, deci hai sictir!”
‎Aici vedem...
‎ciclul vieții.
‎Un bebeluș de clovn frumos, nou-născut...
‎din...
‎fructul lui.
‎Mulți bebeluși clovni se adună acum
‎și cântă cântecul lor de sărbătoare...
‎acestor căprioare canine ‎nobile și pașnice.
‎„Ce mai faci?”, spun în felul lor.
‎E de-a dreptul o scenă din rai.
‎Stați! Nu-i mâncați!
‎Hei!
‎Ce faceți? Nu, sunt bebeluși clovni!
‎De ce mancați bebelușii clovni?
‎La naiba!
‎De ce se întâmplă asta mereu ‎în chestia asta?
‎Nu poate fi un singur loc unde...
‎NAMASTEX
‎Suntem doar niște prieteni în camion.
‎Hei, te pot intervieva ‎pentru emisiunea mea spațială?
‎- Bine. ‎- Poți vorbi?
‎THE MIDNIGHT GOSPEL ‎CU ANNE LAMOTT ȘI RAGHU MARKUS
‎- Cum ziceai că te cheamă? ‎- Annie.
‎Eu sunt Clancy.
‎- Scuze, trebuie să pregătesc un pic. ‎- Bine.
‎Practic, e ca un flux video clasic.
‎Sunt entuziasmată! ‎Mereu mi-am dorit o emisiune spațială.
‎Annie, bun venit la Midnight Gospel.
‎Asta e... Ce tare!
‎Vreau să te întreb întâi, ‎ești îngrijorată?
‎Fiindcă se pare că urmează să murim.
‎Da. Chiar așa mă simt,
‎dar am avut multe morți în viața mea.
‎Dacă ai citit ce am scris,
‎știi că tata a murit tragic ‎de cancer la creier...
‎și prietenul meu a murit ‎după ce am născut copilul.
‎- Dumnezeule! ‎- Da, și sunt genul de persoană...
‎dacă moare cineva din familia altcuiva,
‎ei știu c-am trecut deja prin asta.
‎M-au convocat mereu ‎fiindcă nu mi-e frică de lucrurile astea.
‎Iar Neal, jumătatea mea, ‎e voluntar la ospiciu.
‎Vine mereu acasă ‎de la oameni pe care tocmai i-a vizitat.
‎Și mi s-a părut amuzant, ‎pentru că sunt mulți tineri
‎și oriunde se duc, dau de ‎„Moarte, putregai...”
‎Când ești copil, când ești tânăr,
‎sunt mult mai mulți viermi ‎în discuția despre moarte, nu?
‎Sunt cântece legate de ei.
‎Doamne, cântece cu viermi! ‎Le adoram în copilărie.
‎Cântece cu viermi din anii '60. ‎Aveam toate albumele.
‎În pământ vom cădea
‎Fiindcă moartea ne face hrană pe toți
‎N-o știți pe asta. ‎Îmi pare rău, Annie. Spune.
‎Când eram mică, tata s-a îmbolnăvit,
‎...iar asta e la mijlocul anilor '70, ‎când nici nu se pomenește de moarte.
‎Era nepoliticos.
‎Trebuia să nu observi
‎că ei cântăreau 30 kg.
‎Pare imposibil!
‎Pentru că eram politicoși. ‎Eram copii din anii '50.
‎Neal a auzit asta de o mie de ori, ‎dar când s-a îmbolnăvit tata,
‎mai aveam o prietenă care suferea ‎de cancer atunci, Susan.
‎Stăteau în fața cafenelei, ‎iar tata zicea:
‎„Susan, cum e cancerul tău azi?”
‎- Cu voce tare, știi? ‎- Frumos.
‎Și apoi tata zicea: „Cancerul meu e...”
‎Susan zicea: „Cancerul meu e în regulă. ‎Cum e al tău, Ken?”
‎El zicea: „Cred că sunt mai slăbit.”
‎Și primul meu roman s-a numit ‎Greu de râs
‎și e despre râsul de lucruri foarte grele.
‎Apoi am început ‎să citesc cărțile lui Ram Dass,
‎și asta m-a scăpat de multă frică.
‎Ești foarte... Câți ani ai? Pot întreba?
‎- 44! ‎- Serios?
‎Doamne, ce bine arăți! Ai pielea frumoasă.
‎E o binecuvântare. Nu ai de ce ‎să te simți jenat. E o binecuvântare.
‎Cred că Dumnezeu ‎te iubește mai mult decât pe alții.
‎Așa... Da, așa funcționează.
‎Asta e calea creștină, da.
‎- Există o iubire ierarhică cu Dumnezeu. ‎- Cu siguranță.
‎Dar s-ar putea să ai un loc mai frumos ‎în rai din acest motiv.
‎Lângă masa cu deserturi sau brânzeturi!
‎- Nu glumești ‎- E adevărat.
‎- E brânza. ‎- Brânza și baghetele.
‎Dar, oricum, cred că e înfricoșător.
‎E cam greu, dar dacă aș fi tânără...
‎Doamne, dacă aveam informația asta ‎la 30, 40 de ani,
‎toată viața mea ar fi fost mult mai bună,
‎mai ușoară, mult mai liberă.
‎Informațiile despre care vorbești, ‎conștientizarea morții
‎- ...e o parte inevitabilă din... ‎- Da, acceptarea e o eliberare.
‎Annie, ce spui e așa de frumos ‎și n-aș vrea să stric momentul,
‎dar, sincer, trebuie să mă cac.
‎Te superi?
‎- Am nevoie la baie. ‎- O! Nu, deloc.
‎Cum o să facem...
‎Nu știu încă.
‎Nu știu ce ar trebui să fac în clipa asta.
‎Dacă-ți lași capul mai întâi. ‎Îmi pare rău!
‎- O! Nu... ‎- Îmi pare rău.
‎Ce zici de asta?
‎Ieși din cabină, te rotești, ‎intri în cabină cu spatele
‎și urci pe closet cu piciorul din spate.
‎- Bagă-ți copitele acolo. ‎- Așa?
‎- Doamne, Anne, nu e amuzant. Te rog! ‎- Încerc. Asta e...
‎Bine, cred că doar atât mă pot ridica.
‎Va fi un coșmar. ‎Asta o să-mi bântuie visurile.
‎Ar ajuta dacă aș cânta un cântec ‎și aș închide ochii?
‎Da, Anne. Ar ajuta.
‎Mama îmi cânta asta când eram mică.
‎Nu pot face asta.
‎Nu!
‎- E în regulă. Mersi. ‎- Să cânt altceva?
‎Nu, dar mersi. O să mă abțin.
‎Bine, dar nu e bine pentru tine.
‎O! Vai!
‎Scuze, oameni. O zi bună!
‎Te-am întrerupt. ‎Vorbeam despre acceptarea morții.
‎Da. Tot adevărul e un paradox ‎și urăsc că societatea îți spune
‎că vei trece peste asta.
‎Cred că oricând spune cineva: ‎„Te vei simți mai bine cu timpul,”
‎ar trebui să fie tăiat la fund.
‎Amicul meu, Joey Diaz, mi-a spus ‎că e pedeapsa cea mai rea,
‎tăierea la fund, ‎fiindcă nu poate sta jos cu săptămânile.
‎- Cei care spun asta mă enervează. ‎ - Dacă aș putea închide ochii la asta,
‎crede-mă, aș face-o.
‎Nu-mi place să fiu ‎în starea asta încordată și iritată.
‎Te simți așa mereu? Cât de des?
‎Lucrurile care ne înveselesc și ne vindecă ‎nu apar pe abțibilduri, știi?
‎Sunt dobândite cu greu.
‎E nevoie de moarte ca să renunți. ‎Să spui: „Bine, în regulă.”
‎Bine, în...
‎- Tare! ‎- Și asta e...
‎Da, cam așa a fost momentul frumos ‎în care am cedat în fața lui Dumnezeu.
‎Spun cu mare părere de rău: ‎„Bine, în regulă.”
‎Îmi place asta! Ce frumos!
‎- E pur și adevărat. ‎- E o mantra bună.
‎Da, asta e o mantra.
‎Da, bine, în regulă.
‎Am vorbit cu atâția artiști, ‎în special cu comedianți,
‎și când ei se confruntă ‎cu ideea de a face terapie
‎ca să scape de anxietatea morții ‎sau când se gândesc să-și vindece
‎mintea frântă, nevrotică, plină de frică,
‎ei cred că le va distruge ‎abilitatea de a fi amuzanți.
‎Îți spui vreodată: ‎„Stai! Dacă aș fi găsit asta devreme,
‎n-aș fi fost un scriitor grozav?”
‎Ei bine, da, până să mă opresc din băut,
‎publicasem deja patru cărți, ‎aveam o carieră, aveam toate astea.
‎Încă stau în districtul unde m-am născut ‎și am crescut. Am 64 de ani.
‎Toți cei pe care-i iubesc ‎și de care am nevoie au fost cu mine,
‎așa că am fost iubită peste orice măsură.
‎Și am simțit groaza că dacă nu mai beau,
‎n-o să mai scriu vreodată, ‎fiindcă aveam nevoie de tristețe.
‎- Pentru că aveam nevoie de acel atu. ‎- Da.
‎Și eu. Știi, și eu...
‎Și aveam nevoie de rușine ‎și de orgoliu bolnav și furios.
‎Și simțeam că fără ele ‎nu aș fi suficient de nebună
‎încât să mai fiu amuzantă.
‎Dar asta e una dintre minciunile bolii ‎sau ale orgoliului,
‎că dacă te simți bine și fericit, ‎s-a terminat cu șmecheriile.
‎Cred că în creștinism,
‎unul dintre lucrurile cele mai tari
‎e că poți folosi cuvântul „Satana”.
‎Și nu-mi vine în minte nimic mai satanic ‎decât gândul acela.
‎O forță din univers care-ți spune ‎c-ar trebui să fii fericit și sănătos,
‎apoi că lucrul pe care adori să-l faci ‎va fi jalnic.
‎- Da! ‎- Așa e.
‎- Parcă vine direct din gura unui... drac. ‎- Nu ți-am spus asta.
‎Mi-a adus aminte. ‎Când aveam 24 de ani, am plecat în India.
‎L-am întâlnit pe Ram Dass acolo ‎și am mers în Himalaya,
‎unde mi-am cunoscut gurul în sfârșit.
‎Am întrebat: „Cum să meditez?” ‎Mă gândeam: „mantra”, „meditație”.
‎- Nici nu știam despre ce vorbesc. ‎- Da.
‎Și el a spus: „Meditează ca Hristos ‎când a fost răstignit.
‎A simțit dragoste, nu durere. ‎Era îndrăgostit de tot.”
‎A doua zi ne-am întors. ‎L-am pus pe Ram Dass să zică:
‎„Cum a meditat?” ‎Știți, povestea asta faimoasă.
‎Și s-a întors, a închis ochii,
‎i-au curs lacrimi și chiar atunci, ‎am simțit prezența lui Hristos.
‎Și toți eram evrei, fără nicio legătură...
‎Nu citisem Noul Testament.
‎Și apoi, întreba: „Ai citit cartea asta?” ‎„Eh? A cui?”
‎„Cartea lui! Isa.”
‎- Așa se spune Iisus în Hindi. ‎- Da.
‎Există o învățătură extraordinară
‎despre Hristos de care am avut parte ‎în India, înainte de orice.
‎Erau Hristos și Hanuman, sunt unul ‎și același. Un serviciu adus omului.
‎Așadar, totuși, eu...
‎Unul dintre lucrurile ‎pe care prietena noastră Bob le-a zis...
‎Sunt aici. De fapt, se pronunță „Bob-ua”.
‎- Bob-ua! ‎- Bună, Bob-ua!
‎Deci, ceea ce a zis care m-a șocat,
‎e despre adevărata țesătură ‎a vieților noastre.
‎Da, și cum suntem conectați la iubire.
‎E un cuvânt greu, fiindcă e așa...
‎Înseamnă dragoste romantică pentru noi, ‎în vest, dar pentru tibetani,
‎în felul lor de a o aborda,
‎dragostea stă în fericirea ‎pe care i-o poți aduce altei persoane.
‎Ce naiba? Copilul ăla mi-a luat ochiul!
‎Asta chiar mi se pare cel mai derutant
‎la conceptul de iubire în general.
‎Uite, generozitatea.
‎Gândește-te la clipa când începi ‎să te gândești la altcineva
‎și vrei să le oferi totul. ‎Despre asta e vorba.
‎Moartea ne face hrană pe toți
‎În adâncuri te vei prăbuși
‎Pentru viermi ‎Sicriul tău e un bufet
‎Oricât ai fi de sărac sau bogat
‎Pe pământ pășești
‎Iar viermi n-o să găsești
‎Te pun într-o mare neagră cutie
‎Și te-acoperă cu pământ și cu pietre
‎Totul merge bine o săptămână
‎Apoi din coșciugul tău începe să curgă
‎Viermii se târăsc înăuntru și în afară
‎În burtă intră și prin nas ies afară
‎Îți mănâncă jeleul dintre degete
‎Mănâncă amintirea cunoscuților tăi
‎Îți mănâncă inima, sufletul
‎E începutul sfârșitului lumii
‎Fă plecăciuni când trec viermii
‎Mă gândeam și la ce a spus ‎unul dintre voi.
‎E o poveste despre o fetiță ‎speriată de moarte să doarmă pe întuneric.
‎și-și tot cheamă mama, ‎și mama vine și spune:
‎„Iisus e aici cu tine. Nu te teme.” Știți?
‎Și fata zice: ‎„Am nevoie de cineva în carne și oase.”
‎- Da! ‎- Nu?
‎Și de asta avem nevoie uneori.
‎Prin iubire, ‎toată durerea devine medicament.
‎Și Iisus spune: ‎„Tot ce pot face eu poți și tu.” Știți?
‎- Da. ‎- A avut o moarte umană.
‎- Da. ‎- E în travaliu, știți?
‎Și Dumnezeu nu-l părăsește ‎nicio clipă.
‎Tu încă n-ai trecut prin travaliu.
‎- E un mare „încă”. ‎- Mai trebuie să treacă mult.
‎Și asta... Tu ești într-un proces.
‎E contracție, eliberare, ‎respirație și pace
‎și „O, nu, s-a întors!”
‎„E în regulă. Mai ții minte data trecută?”
‎Te contractezi și strângi, ‎apoi eliberezi...
‎și respiri.
‎Așa o să fie în rai.
‎- Frumos. ‎- Absolut.
‎Primești ochelari noi ‎și îți dau cubulețe de gheață
‎și suc de mere foarte rece.
‎Și știți ce iese? O viață nouă.
‎Și asta spunea Iisus.
‎Spunea: „O să fac asta. ‎Doar iubirea mă ține aici.”
‎Dacă ai fi fost singurul om de pe Pământ,
‎Iisus ar fi murit în umilință și durere
‎fiindcă era în travaliu ‎și avea un antrenor de travaliu.
‎Știți? Maica Domnului!
‎- Frumos. ‎- Frumos. Minunat!
‎- Mulțumesc, Annie. ‎- Cu plăcere.
‎- Mulțumesc. ‎- Mulțumesc, Duncan.
‎- Cu plăcere. ‎- Asta e...
‎Mersi! Glumești? ‎E incredibil c-am putut fi aici!
‎- Favoriții mei! Sunt norocos. ‎- Mulțumesc!
‎- Ce noroc! ‎- Mulțumesc!
‎Duncan? Cine e Duncan?
‎N-o să mori niciodată
‎Niciodată n-o să mori...
‎Subtitrarea: Constantin Ursachi