A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Jó reggelt!
Van itt egy dal, ami Mindynek szól,
aki hentestalicskát bányászik az alsó 16. kerületben.
Nyomassad, csapassad, drágám!
Király.
Bejövő üzenet.
- Clancy? - Mi az?
Ott vagy? Hallasz?
- Daniel Hoops? - Nem nézhetem tovább az űradásodat.
Mi?
- Apám igazi fáskalap. - Ne!
Apám föltűrte a rövidnadrágját, apám meg akar ölni,
apám cseppfolyósította Chadet.
- Mi? - Clancy, köszönöm a fagyit,
de apám befolyásos ember, szóval jobb, ha lelépsz a városból.
- Clancy, mennem kell, de... - Igen, Daniel?
Imádom ezeket a pólókat. Daniel Hoops, vége!
Ne!
Figyellek, Clancy Gilroy!
Üdvözletem, Gazdám.
Tegnap mélyvizsgálatot végeztem és felfedeztem egy bolygót,
ami érdekelheti.
- Mi az? Nem olyan, mint egy... - Mercurytaville.
Egy párját ritkító paradicsombolygó.
A világon minden lény elérte a harmónia tetőfokát...
Namastex!
...és a hedonizmus csúcsát.
Ne, ez túl szép, hogy igaz legyen. Tuti van valami rossz benne.
Ha ez rossz, nem akarok jó lenni.
Remélem nem gond, Gazdám, de létrehoztam önnek egy erotikus avatárt.
Úgy készült, hogy igazán kiélvezhesse e világ számos orgiáját.
Hű! Menő csávó!
Bon voyage, Gazdám!
Összeolvadás a szimulátorral: három, kettő,
egy...
Aloha, hosszú nyakú barátom!
Hol vannak az orgiák?
Csak iszom egyet. Hol vagyok?
Ez nem tűnik Mercurytaville-nek.
Nem látok orgiát, de gyerek még az este.
Elnézést, helló! Hol vannak az orgiák?
Vagy a medence. Hol vannak a medencék?
Oké, elnézést!
Mi a pálya? Hol vannak ma az orgiák?
Hagyd abba!
Kezdjük újra!
Clancy vagyok, és ti kedves... barátok...
- Fred vagyok. - Steve.
Csinálhatok veletek interjút?
- Inkább ne. - Az űrbe megy.
- Űradás? Nem, kösz. - Rendben.
Ott egy ember, aki tudja, hol van az orgiasátor.
Szia, kukacnyak!
Kérek egy pár italt az egyszemű, öreg bajszosnak.
- Úgy látom, nehéz napod volt. - Nem iszom!
Nem iszom!
A bogaraim!
Tudod, hogy az emberek felemelése szabályellenes, Cornelius.
Miért nem vagy olyan, mint Fred és Steve?
- Igazán köszönöm, Trudy! - De megbocsátok.
Jaj! Szerelem!
Az egyetlen dolog, ami ellen nem véd a páncél!
A páncélomat a Bogárkirály készítette
Amikor megmentettem a lányát Egy napfényes nyáron
Angyalhangú ez az ember.
- Köszönöm, Trudy. - Egészségedre!
VARÁZSITAL-KÜLDETÉS
Clancy vagyok.
Hölgyem, a nevem Clancy Gilroy.
Ingyen csizma!
Lenyúlom a csizmát, hölgyem.
Egy pillanat, hölgyem.
- Sziasztok! - Szállj le rólam!
Jaj, bogarak!
Benne lennél az űradásomban?
Tessék.
Gyere velem!
ÉJFÉLI GOSPEL TRUDY GOODMANNEL
Trudy, ez nagyon menő volt! Megbocsátottál neki!
Megolvasztottad a csávót.
Igen, de attól még van szívem.
Sokszor az a legjobb, ha a megbocsátásra úgy gondolunk,
mint a szívünk megszabadítására
a haragtól és nehezteléstől és dühtől és rosszindulattól.
Van, hogy csak ennyit tehetünk.
Nem szeretem meg az ellenségem, de nem leszek a megszállottja
- a sérülésnek, ami ért. - Aha.
A megbocsátás bonyolult. A legnagyobb spirituális húzódzkodó rúd.
Emlékszem, amikor elmentem...
személyi edzőhöz, aki odavitt a húzódzkodórúdhoz, hogy húzódzkodjunk.
Mondtam, hogy nem megy, de azt mondta:
- „Clancy, húzódzkodni fogunk.” - „Nem megy, esélytelen.”
És persze elsőre nem ment, de aztán azt mondta: „Mutatok valamit.”
Elkezdte felpakolni ezeket a cikis...
Nem is tudom, mik azok, szalagokat vagy miket rám, amikkel könnyebb.
- Szóval támogatást nyújtott. - Támogatott.
- Ez a kulcs! - És pár héten belül húzódzkodtam!
- Megszabadultam... - Még mindig megy?
Nem tudom, nem járok edzeni,
- de már képes vagyok rá. - Ez fantasztikus, Clancy.
A megbocsátás egy húzódzkodórúd. Ránézve azt gondoljuk: „Kurva esélytelen.
Ez a szar? Ne viccelj? Nem megy.
- Nem ment...” - Oké, de nem egyedül csináltad, Clancy.
- Igaz. - Egyedül nem megy.
- Aha. - Volt támogatód!
Ez Rumi. A szellem közössége.
Csatlakozz hozzá, és érezd annak élményét, hogy egy zajos utcán te vagy a zaj.
Idd meg az összes szenvedélyed, és légy a szégyen!
Zárd be mindkét szemed, hogy a másikkal láss!
Nyisd ki a kezed, hogy megtartsanak!
Tudod, van támogatód.
Kellünk egymásnak. Kell a közösség. És ezért alapítottam az insightLA-t.
Amikor idejöttem, már középkorú voltam.
- Ne! - Mi a gond, hölgyem?
Trudy, én puha vagyok, mint a szirmok, te meg éles, mint egy tüske.
Együtt egy rózsa vagyunk.
Trudy...
hozzád mehetek?
- Trudy ribanc! - Trudy!
Túl kemény vagyok hozzád, haver!
Igen, szóval teljesen egyedül voltam.
Gondoltam, hogy mások is biztos éreznek így.
Miért nem gyűlünk össze, alkotunk közösséget?
- Aha. - Mert kell ez.
Ugyanez van a megbocsátással, az odafigyeléssel,
a szeretettel.
Egyedül nem megy.
Az jut erről eszembe, hogy...
Az előbb telefonált egy barátom, akinek...
az anyja most halt meg, az apja már évekkel ezelőtt,
a testvérével nem beszélnek...
És közben rájöttem, hogy...
nekem kéne tőle segítséget kérnem.
Cassiopeia, minden rendben.
Az erőd inspirál engem.
- A kapcsolat a valósággal segít. - Gyönyörű.
És szerencsés vagyok, hogy ez az ember elég bátor volt, hogy megkeressen.
Jó, de ez nem szerencse.
- Meghallgattad. - Aha.
Van egy szonárunk arra, amikor az emberek mélyen figyelnek.
- Aha. - Szóval ezért keresett meg.
De azok is eszembe jutnak, akik most hallgatnak, akiknek...
nincs egy Clancyjük, akit fölhívhatnak. Akik teljesen egyedül vannak.
- Igen. - Vagy talán van kit fölhívniuk,
de az nem hallgatja meg őket. Mit tehetnek?
Mi erre a válasz? Mi van azokkal, akik még mindig az erdőben vannak
a leégett házból kimenekülve?
Legyen az metaforikus vagy valódi ház.
És teljesen... Teljesen leválasztva és egyedül érzik magukat.
Mit tehetnek? Kihez fordulhatnak, ha senkijük nincs?
Igen, ez nehéz kérdés.
Pénzes, édes...
A pénzt akarjuk, édes.
- Adjak nekik pénzt? - Ne!
A pénzt akarjuk, édes!
Pénzes, édes!
Ismerek valakit, aki mindful írást oktat,
van egy írócsoportja egy helyen,
ahol hajléktalanok és mentális betegek szállhatnak meg.
Szóval odamennek,
meditálnak egy kicsit együtt,
aztán írnak, aztán felolvasnak egymásnak, meghallgatják egymást.
Imádják az emberek.
Aztán történik valami, megtörténik a csoda.
Volt egy hölgy, aki...
akit kiraboltak a szálláshelyén.
Egyedül volt, Isten tudja, hol aludt.
Fölébredt, aztán erről írt, és aztán...
a csoportból két fazon, két barát azt mondta:
„Gyere, aludj a hidunk alatt!
Vigyázunk rád, vigyázunk a cuccaidra.”
Szégyen, hogy emberek
- hidak alatt alszanak. - Igen.
Szép munka, Cassiopeia.
Lehetőséget adunk az embereknek, hogy meghallgassák egymást.
Mindig ide térek vissza.
Ha nincs helyünk, nyitni kell egy helyet.
Mert ha magányos vagy, tudod, hogy mások is azok.
Keress egy másik magányos embert!
Trudy, te egy nagyon... csodálatos, különleges ember vagy.
Volt, hogy magányos voltam,
egy matracon akartam aludni, elfelejteni az életet.
Clancy, amikor idejöttem, nem ismertem senkit...
Az első csoportomat...
két emberrel kezdtük. Freddel és Steve-vel.
- Szia, Trudy! - Hello, Trudy!
Két ember.
Nem központot alapítottam. Organikusan nőtt. Mint a főzésnél.
Nem akartam központot alapítani.
- Társaságot akartam. - Aha.
Rátaláltam... Nem is tudom, hogy találtam rá Fredre és Steve-re.
Az unokatesóm egy barátján keresztül, vagy ilyesmi,
- érted? - Aha.
Ez nagyon menő.
Amikor elhatározunk valamit, a világ mintha mágikusan segítene minket.
- Érezted már ezt? - Aha!
És hihetetlen látni...
mintha a világ azt várná, hogy eldöntsd,
- melyik oldalon állsz, és... - Mi számít legjobban.
Aha.
- Igen. - Aha.
Hogy gyűjtsd az energiáidat aköré, ami igazán számít, és ami a legfontosabb.
És eszerint, ha magányos vagy,
- a társaság a legfontosabb. - Aha.
Ha éhes vagy, az étel a legfontosabb.
A hallgatásról beszéltél.
Pár napja...
egy buliban voltam, pofáztam valakinek.
Iszonyat sokat pofáztam neki, többet, mint bárkinek valaha.
A moduláris szintetizátoraimról beszéltem. Teljesen ködös volt a tekintete.
Veled biztosan nem történik ilyesmi, mert gyakorlatban vagy,
de olyan érzés volt, mintha egy hatalmas, szófosó húsrobotban ülnék,
és nem tudtam a szájfunkciót irányítani.
Nem tudtam abbahagyni a pofázást...
A moduláris szintikről dumáltam, és láttam, hogy a srác...
Csak arra gondol: „Hogy tudom lerázni?”
És én is ugyanezt gondoltam. Le akartam rázni önmagam.
Legszívesebben katapultáltam volna a robotból, hogy ne...
Magam is untattam, még rosszabb lehetett a kedves embernek, aki meghallgatott.
Szóval, és nem kedves dolog így befejezni a sztorit,
de ez történt, és nem is ismertem az arcot igazából.
Csak a buliban találkoztunk.
A következő héten autóbalesetben meghalt.
Így élete utolsó pillanataiból
tizenöt percet ez a totál unalmas duma töltött ki
moduláris szintikről, én pedig nem hallgattam meg őt.
Ha tudtam volna, hogy csak pár napja van hátra,
nem tettem volna ilyet.
Szóval a kérdésem...
néha úgy érzem, hogy elvesztem a hallgatás képességét.
Annyira lefoglal a saját faszságom, hogy nem tudok meghallgatni senkit,
csak úgy teszek, mintha hallgatnék.
Bólogatok meg figyelek meg igyekszem, de egy szót sem hallok.
Tudsz mesélni arról,
hogyan dolgozhatunk a hallgatás képességén az életünkben?
Igen. És az, amit te meséltél, is köthető az elejéhez,
amiről beszéltünk, hogy nem értjük.
Nem engedjük be a halandóságunk érzését.
Mert ha valóban megértenénk, hogy ez a test egyszer holttestté válik...
Aha.
A halál ideje bizonytalan, de a halál ténye biztos.
Ha ezt valóban értenénk, kevesebb olyan pillanatunk lenne,
ahol megbánjuk, hogy pazaroltuk önmagunk vagy valaki más idejét.
És jobban értenénk...
Akinek halálos betegsége van, időnként úgy fogalmaz, hogy hálás,
mert úgy érzi, jobban életben van, mint valaha.
- Aha. - Erre azt gondoljuk: „Tényleg?”
De pont erre mutatnak rá ők,
hogy nagyon élesen érzik az élet mulandóságát.
És ez nagyon értékes, és amilyen gonosz és kegyetlen a világ,
ugyanolyan gyönyörű és csodás is lehet.
- Igen. - Szóval szerintem egymás meghallgatásához
kell egy kis mindfulness, tudatos jelenlét.
Meg kell tanulnunk felismerni, mi folyik a saját elménkben,
amikor hallgatunk.
Hogy felismerjük, ha valami másra gondolunk,
- miközben valaki beszél. - Aha.
Sokszor nem is tűnik föl, csak az, hogy
„Istenem, nem is hallottam az utolsó bekezdést.”
Pontosan.
De sok időt töltünk így,
- ezekben a fuga-állapotokban... - Igen.
...ahol... Mit mondtál? A robot?
Igen. Még csak nem is a robot vezérlőtermében ülünk.
Hanem lent a mosdóban!
Igen?
- Ki az? - Szia, Sarah! Kérhetek egy bájitalt?
Igen!
Ezt a bájitalt, bébi?
Igen. Azt a bájitalt.
Hé, először fizess, hölgyem!
Tudod, mennyi idő megfőzni egy bájitalt?
Napok óta fejek egy varjat.
Ezt az aszott, öreg varjat.
De tudom, hogy a kisbabámnak több bájital kell.
Mama megfeji a varjat. Mama megfeji.
Hű, mama megfeji!
Elcserélek egy bájitalt egy babára.
Igen, itt van!
Baba!
- Nincs átverés? - Paranoid vagy, Sarah.
Elveszem a babádat és adok egy bájitalt?
Erről van szó.
Hű, haver!
Gyere ide, baba!
Nagyon izgatott vagyok.
Ezért élek!
Gyere a nagyi cukorerdejébe!
Itt van.
- Egy bájital. - Bombajó!
Mit jelent ez?
Azt, hogy köszi, és viszlát.
Nézd azt ott!
Gyönyörű, Steve!
A gyerek... meghalt?
Nem, eldugtam az erszényembe.
Azt mondják, hogy a meditáció a halál gyakorlása.
Az élet gyakorlása!
- Az odafigyelés gyakorlása! - Igen.
Majmolsz, Trudy?
A halált fogod majmolni, Lekváros Zsömle!
Ez tetszik.
- Folytasd! Bocs, hogy félbeszakítottalak. - Nem, csak ennyit akartam.
Kivéve, hogy tetszett, amit a hallgatás gyakorlásáról mondtál,
mert bizonyos értelemben a hallgatás az...
Hallgatunk a testünkre, hallgatjuk az élet hangjait magunk körül...
és ez beköt az aktuális pillanatba.
A saját belső hangunk és intuíciónk meghallgatása.
Mindig, amikor felülírom ezt az intuíciót,
- tragédia a vége. - Mindig.
- Mindig, Clancy. - Hát igen.
Szeretlek, Cassiopeia.
Minél érzékenyebb leszek, minél többet tudok, instant karma.
De keményen és gyorsan jön, amikor megfeledkezek arról, ami igaz,
- és csak törtetek előre. - Értem.
Szóval szerintem a mély odafigyelés az életünket is védi.
A hallgatás a kapcsolatunk az univerzummal.
Az a dolog, ami... Hűha!
Fura, mert azt mondják, hogy amikor lélegzünk,
akkor kapcsolatba kerülünk, mindent belégzünk és kilégzünk...
De amikor figyelünk, az szinte egy levegővétel, ahol...
- Igen, életben maradást kapunk. - Hűha!
Életben maradást a hangod formájában,
vagy a szoba mozdulatlanságának formájában. Kapjuk.
Micsoda élmény beszélni veled. Köszönöm szépen a beszélgetést!
Örömömre szolgált, Clancy!
Üdv újra, Trudy!
Trudy...
Ez a nap a halálod, Lekváros Zsömle!
Ugyan, Trudy! Lekváros Zsömle herceg a nevem!
Dögölj meg, Lekváros Zsömle herceg!
A szeretőd az enyém, Trudy!
- Mondhatom azt, hogy bazmeg? - Persze.
Megölted a barátomat, Geraldot, bazmeg!
Ízletes falat volt a démonnak, ami... a popsimban él!
Trudy, jó látni téged!
De szarszagod van!
Úgyhogy letépem az orrom!
Trudy, gyakoroltam a pörgést, Trudy!
Jaj, csitt! Gyere ide, Clancy!
Hű, biztos vagy benne?
Trudy, nézz ide!
Nesze! Nesze neked!
Megvagy!
Látlak, Trudy!
Trudy, a popsim... szaftos.
- Csapassuk! - Igen!
Mindjárt kapsz!
Trudy, csupa meglepetés vagy...
pont, mint a seggem.
Jöhet az uzsonnám, Lekváros Zsömle herceg!
Oké, egy pillanat!
Megvagy!
Jól vagy?
A véred az enyém.
A megbocsátás...
trükkös dolog.
A pisába!
Csiki!
Zajlik a varázs.
Bumm! Jobban vagy!
- Kösz, haver. - Szívesen.
Két láb, négy cipő...
Négy cipő. Igen.
- Trudy! - A barátom!
Hé, szerelmesek!
Lekváros Zsömlének van egy koktélgépe.
Berúgtam.
Mi a fasz folyik itt?
A kurva élet!
Ez jó móka volt, Szimulátor.
Nem jutottam el a Mercuryba, mert egy macska...
visszavitt a menő erdőbe.
Gazdám! Örülök, hogy életben látlak.
Várj csak... Meg lehet sérülni odabent?
Szóltam. Olyan avatárt csináltam, ami mindent megtapasztalhat...
a halál extázisát is.
Kurvára meghalhattam volna?
- Ez nem fasza! Ne csinálj ilyet! - Oké, Gazdám.
- Használd a kurva agyad! - Oké, Gazdám.
Nézd, mit találtam!
Hűha, idekint is működik!
Megyek, elültetem kint.
Négy cipő.
Számítógép, aktiváld a védelmi protokollt!
Oké, Gazdám!
Lőj lézert mindenre, ami 25 méternél közelebb jön ehhez az izéhez... rózsához.
Nincs lézerem, Gazdám, de a locsolókat bekapcsolhatom.
Ez az új otthonod, Rózsa.
Itt senki nem fog zavarni. Itt biztonságban leszel.
Életed végéig.
Ennyi.
A feliratot fordította: Kalmár Dávid