EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
God morgen!
Vi har en dedikasjon til Mindy,
som høster inn kaosvogner i 16. distrikt.
Hold det gående, og samle greiene!
Kult.
Innkommende samtale.
-Clancy. -Hva?
Hører du meg?
-Daniel Hoops? -Jeg kan ikke se på romcasten lenger.
Hva?
-Faren min er vanskelig. -Nei!
Han driter i buksa og vil drepe deg,
faren min likviderte Tsjad.
-Hva? -Takk for isen,
men faren min er en mektig mann, så du bør kanskje dra.
-Jeg må gå nå, men... -Ja?
Jeg elsker disse skjortene! Ha det bra!
Nei!
Jeg ser deg, Clancy Gilroy!
Hei, mester.
Jeg skannet serveren i går og oppdaget en planet du vil like.
-Ser ikke ut som... -Merkuritaville.
En paradisplanet som ingen annen.
Alle skapningene har oppnådd maksimal harmoni...
Namastex!
...og maksimal hedonisme.
For godt til å være sant. Noe må være galt med den.
Hvis dette er galt, vil ikke jeg ha rett.
Håper det er greit, mester,
men jeg har laget en erotisk karakter til deg,
så du virkelig kan nyte alle orgiene verdenen har å by på.
Kul type.
God tur, mester!
Kobler til simulatoren om tre, to,
én...
Aloha, min langhalsede øyvenn.
Hvor er orgiene?
Bare gi meg en drink. Hvor er jeg?
Jeg tror ikke dette er Merkuritaville.
Ser ingen orgier ennå, men kvelden er ung.
Unnskyld meg, hvor er orgiene?
Og svømmebassengene?
Greit, unnskyld!
Hva skjer? Hvor er orgiene i kveld?
Gi deg.
Vi prøver igjen.
Jeg heter Clancy, og dere to vennlige venner...
-Fred. -Steve.
Får jeg intervjue dere?
-Helst ikke. -Det er til rommet.
-En romcast? Nei takk. -Greit.
Det er en mann som vet hvor orgiene er.
Hei, ormehals!
Gi et par drinker til fyren med bart og ett øye der borte.
-Tøff dag? -Jeg drikker ikke!
Jeg drikker ikke!
Insektene mine!
Det er ikke lov å løfte folk etter skjorta.
Hvorfor kan du ikke være mer som Fred og Steve?
Takk, Trudy!
Men jeg tilgir deg.
Kjærlighet!
Det eneste rustningen min ikke tåler!
Insektenes konge lagde min rustning
Da jeg reddet hans datter På en vakker sommerdag...
Han har stemmen til en engel.
-Takk, Trudy! -Takk!
Du.
TRYLLEDRIKKOPPDRAG
Jeg heter Clancy.
Jeg heter Clancy Gilroy.
Gratis støvler!
Jeg tar disse støvlene.
Et øyeblikk.
-Vi ses. -Slipp meg!
Insekter!
Vil du bli med i romcasten min?
Vær så god.
Bli med meg.
Trudy, det var helt rått. "Jeg tilgir deg," sa du.
Du smeltet den fyren.
Det betyr ikke at jeg ikke har et hjerte.
Ofte er det best...
Se på tilgivelse som å frigjøre eget hjerte
fra nag og hat og sinne og ondskap.
Noen ganger er det best slik.
Vi vil ikke elske fienden vår, men vi må ikke være besatt hele livet
-av skaden andre har påført oss. -Ja.
Tilgivelse er vanskelig.
Det er den ultimate spirituelle pullup-stang.
Jeg hadde en trener en gang.
Han tok meg med til pullup-stangen og sa: "Nå skal du ta pullups!"
Jeg sa: "Det går ikke." Han sa: "Nei,
jeg skal lære deg å ta pullups." "Det vil aldri skje."
Jeg klarte det ikke første gang.
Da sa han: "La meg vise deg noe."
Han tok på meg noen pinlige stropper,
så det ble lettere.
-Han ga deg litt støtte. -Litt støtte.
Det er nøkkelen.
I løpet av noen uker greide jeg det.
-Jeg er fri fra... -Kan du det fortsatt?
Jeg har ikke trent,
-men jeg vet at det er mulig. -Fantastisk.
Stangen er tilgivelse.
Vi ser på den og tenker: "Ikke faen.
Tuller du? Det går aldri."
Men du greide det ikke alene.
-Nei. -Vi greier det ikke alene.
Du fikk støtte!
Dette er Rumi. Det er et åndesamfunn.
Bli med og føl gleden av å gå i den bråkete gata og være lyden.
Drikk all lidenskapen din og vær en skam.
Lukk begge øynene for å se med det andre øyet.
Åpne hendene hvis du vil bli holdt.
Du har støtte.
Vi trenger hverandre.
Det var derfor jeg startet InnsiktLA.
Jeg kom hit, jeg var allerede middelaldrende.
-Å nei! -Hva er galt?
Trudy, jeg er myk som disse kronbladene,
du er skarp som en torn.
Sammen er vi en rose.
Trudy, kan jeg gifte meg med deg?
-Trudy-kjerring! -Trudy!
Jeg er for tøff for deg.
Jeg var alene. Jeg tenkte at andre også hadde det sånn.
TRYKKEDRIKKOPPDRAG
-Vi kan skape et fellesskap sammen. -Ja.
Vi trenger det.
Det er det samme med tilgivelse og mindfulness,
og med kjærlighet.
Det går ikke alene.
Jeg forstår det.
Jeg snakket med en venn på telefonen.
Moren hans døde nylig, faren hans døde for noen år siden,
han har ikke kontakt med broren sin.
Man innser at det er jeg som burde be deg om hjelp.
Det går bra, Kassiopeia.
Styrken din inspirerer meg.
Kontakt med virkeligheten hjelper meg.
Jeg er heldig, for personen var ikke redd for å ta kontakt.
Det er ikke flaks.
Det er fordi du lyttet.
Vi merker når folk virkelig lytter.
Derfor kom han til deg.
Men jeg tenker på de som lytter nå, og som tenker:
"Jeg har ingen Clacy jeg kan ringe, og jeg er helt alene."
"Eller kanskje jeg har noen å ringe,
men de lytter ikke." Hva gjør de?
Hva med dem?
Hva med dem som fortsatt er fortapt fordi huset brant ned?
Enten huset er metaforisk eller ekte.
Og de er helt frakoblet og alene.
Hvem snakker man med når man ikke har noen?
Det er vanskelig.
Kjære, penger...
Vi vil ha pengene våre.
-Skal jeg gi dem penger? -Ikke gi dem noe.
Vi vil ha pengene våre.
Penger!
Jeg kjenner en som lærer bort bevisst skriving,
og hun har en skrivegruppe for folk
som er hjemløse eller mentalt syke.
Så de kommer og mediterer sammen,
så skriver de, så leser de for hverandre og lytter.
Folk elsker det.
Så skjer det magiske ting.
En dame hadde blitt frastjålet alle tingene sine mens hun sov.
Hun er helt alene. Gud vet hvor hun sover.
Hun skrev om den opplevelsen.
Og to menn i gruppen sa at hun kunne sove under deres bro.
De skulle passe på henne og tingene hennes.
-Det er synd at folk må sove under broer. -Ja.
Bra jobbet, Kassiopeia.
Å gi folk muligheten til å lytte. Jeg kommer alltid tilbake til det.
Kanskje vi bør starte et sted.
For hvis man er ensom, vet man at andre er ensomme.
Finn en annen ensom person.
Du er en utrolig og spesiell person.
De gangene jeg har vært ensom,
har jeg lagt meg for å sove og prøvd å glemme alt.
Da jeg kom hit, kjente jeg ingen.
Jeg startet min første gruppe med...
...to personer.
Fred og Steve kom.
-Hei, Trudy! -Hei, Trudy!
To stykker.
Det var ikke et senter. Det var som å lage mat fra bunnen.
Jeg hadde ikke tenkt å starte et senter. Jeg ville ha selskap.
Jeg vet ikke hvordan jeg fant Fred og Steve.
Jeg tror det var gjennom en venn av fetteren min.
Det er så kult.
Når vi har en plan, er det som om verden støtter oss.
-Har du merket det? -Ja!
Og det er flott.
Det er som om verden vil at du bestemmer
-hvilken side du står på. -Og hva som teller mest.
Hvordan samle energi rundt det som betyr noe og er viktigst for deg.
Og når man er ensom, er selskap det viktigste.
Mat er viktigst når man er sulten.
Du snakket mye om å lytte.
Forleden kveld var jeg på en fest og snakket med noen.
Jeg snakket hull i hodet på ham.
Jeg snakket om de modulære synthesizerne mine.
Han stirret tomt på meg.
Dette skjer nok ikke med deg, for du er vant til det,
men det var som å sitte i en diger kjøttrobot
og miste kontroll over munnen.
Jeg kunne ikke slutte å snakke.
Jeg bablet om modulære synthesizere.
Han tenkte: "Hvordan komme meg vekk?"
Jeg tenkte det samme.
Jeg ville vekk fra meg selv.
Jeg skulle gjerne kommet meg ut av roboten.
Jeg kjedet meg selv,
så han som hørte på meg, må ha hatt det fryktelig.
Dette er en uhyggelig slutt på historien,
men det skjedde faktisk, og jeg kjente ikke fyren.
Jeg møtte ham på festen.
Jeg fant ut at han døde i en bilulykke.
Hans siste øyeblikk på jorden
inneholdt femten minutter av meg som bablet
om modulære synthesizere, og jeg lyttet ikke til ham.
Hadde jeg visst at han bare hadde noen dager å leve,
hadde jeg ikke gjort det.
Spørsmålet mitt er:
Jeg føler at jeg mister evnen til å lytte.
Jeg blir for opptatt av meg selv, og jeg later som om jeg lytter.
Jeg nikker og ser interessert ut, men jeg hører ikke hva som blir sagt.
Kan du fortelle hvordan vi kan lære oss å bli bedre lyttere?
Historien du fortalte, kan kobles til tidligere.
Du snakket om at vi ikke forstår.
Vi slipper ikke inn vår egen dødelighet.
For hvis vi virkelig forsto at kroppen ville bli et lik...
Ja.
Dødstidspunktet er usikkert, men døden er sikker.
Hvis vi virkelig forsto det,
ville vi hatt færre øyeblikk der vi angrer på å ha kastet bort tiden.
Folk med dødelige diagnoser
sier noen ganger at de aldri har følt seg mer levende.
-Ja. -Og man tenker: "Virkelig?"
Men det er det de viser til,
at de blir akutt oppmerksomme på livets flytende natur.
Det er så dyrebart, og selv om verden er grusom og brutal,
er den vakker og utsøkt også.
Det å lytte til hverandre krever litt oppmerksomhet.
Vi må lære å gjenkjenne hva som...
TRYLLEDRIKKER
...skjer i vårt egen sinn mens vi lytter.
Hvordan vet man at man tenker på noe annet
mens noen snakker til deg?
Ofte innser vi:
"Jeg hørte ikke det siste avsnittet."
Det stemmer.
Men vi tilbringer mye tid i en tåketilstand.
Hva sa du om den roboten?
Man sitter ikke engang i kontrollrommet.
Man er på badet!
Ja?
Hvem er det?
Kan jeg få en trylledrikk?
Ja!
Mener du denne drikken?
Ja. Den drikken.
Du må betale først.
Det tar lang tid å koke trylledrikker.
Jeg har melket en kråke i dagevis!
Denne tørre, gamle kråka!
Men vennen kan lage flere trylledrikker.
Mamma må melke kråka.
Mamma skal melke den!
Jeg bytter en trylledrikk mot en baby.
Vær så god.
Baby!
-Det er ingen hake? -Du er paranoid.
Skal jeg ta barnet ditt og gi deg en drikk?
Det er tanken.
Kom hit, baby!
Jeg er så spent.
Det er dette jeg lever for!
Kom til bestemors godteriskog!
Vær så god.
-Én trylledrikk! -Bomb i vei.
Hva betyr det?
Det betyr takk og farvel.
Ser man det.
Det er vakkert, Steve.
Er ungen død?
Nei, han ligger i vesken min.
De sier at meditasjon er som å øve på døden.
Øve på livet!
-Øve på å lytte! -Ja.
Apen ser, apen gjør!
Apen lyver, apen dør, Jam Roll!
Jeg elsker det.
-Beklager at jeg avbrøt. -Nei, det var alt.
Jeg ble fascinert av det du sa om å øve på å lytte,
for det er slik vi...
Vi lytter til kroppen vår, vi lytter til livet rundt oss.
Det gir oss bakkekontakt.
Å lytte til vår indre stemme og intuisjon.
Hver gang jeg overstyrer intuisjonen,
er det en katastrofe.
-Hver gang. -Jepp.
Jeg er glad i deg, Kassiopeia.
Jo mer følsom jeg blir, og jo mer vet jeg, øyeblikkelig karma.
Men det treffer meg hardt når jeg overser sannheten
-og presser videre. -Ja.
Jeg tror at dyp lytting beskytter livskraften vår.
Å lytte er forbindelsen til universet.
Det er det viktigste.
Når vi puster, har vi tilknytning til alt.
Men å lytte er en form for ånderett.
Vi får livskraft.
Livskraft i form av stemmen, eller i form av stillheten i rommet.
For en glede å få prate med deg. Takk for samtalen.
Gleden er på min side.
Hei igjen, Trudy!
Trudy.
Du vil angre på denne dagen, Jam Roll.
Det er prins Jam Roll!
Dø, prins Jam Roll.
Elskeren din er min, Trudy!
-Kan jeg si "faen"? -Ja.
Du drepte kjæresten min, for faen!
Han var en deilig matbit til demonen som bor i rumpa mi!
Så hyggelig å se deg.
Men du lukter dritt, ok?
Så jeg skal rive av meg nesen!
Jeg har øvd på å snurre.
Kom, Clancy.
Er du sikker?
Trudy, se her!
Ta den! Og den!
Jeg har deg!
Jeg ser deg, Trudy!
Trudy, rumpa mi er saftig.
-Skal vi gjøre dette? -Ja!
Du skal knuses!
Du er full av overraskelser,
akkurat som rumpa mi.
Jeg er klar for en matbit, prins Jam Roll.
Gi meg et øyeblikk.
Har deg!
Går det bra?
Blodet ditt er mitt!
Tilgivelse er vanskelig!
Søren!
Klør!
Magien skjer.
Nå er du bedre.
-Takk. -Ikke noe problem.
To føtter, fire sko...
Fire sko.
-Trudy! -Kjæresten min!
Hei, turtelduer.
Jam Roll har en margarita-maskin.
Jeg er full.
Hva faen skjer?
Fy faen!
Det var morsomt, Simulator.
Katten tok meg før jeg nådde Merkur.
Jeg snudde ved den flotte skogen.
Mester! Jeg er glad du er i live.
Vent litt. Kan man bli skadet der inne?
Jeg lagde en karakter som kan oppleve alt,
inkludert dødens ekstase.
Jeg kunne ha dødd!
-Aldri gjør det igjen. -Ok, mester.
-Bruk hjernen! -Ok, mester.
Se hva jeg har.
Det funker til og med her!
Jeg planter den ute.
Fire sko!
Aktiver forsvarsprotokollen.
Ok, mester!
Skyt en laser mot alle som kommer innen 20 meter fra denne rosen.
Jeg har ikke lasere, men jeg kan skru på sprinkelanlegget.
Dette er ditt nye hjem, Rose.
Ingen vil plage deg her. Du er trygg.
For resten av livet.
Det er alt.
Tekst: Trine Friis