‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Bună dimineața!
‎Avem o dedicație pentru Mindy,
‎care colectează cărucioare cu carne ‎în sectorul 16.
‎Dă-i bătaie, dă-i bice ‎și dă-le gata, dulceață!
‎Marfă!
‎Recepționare transmisiune.
‎- Clancy? ‎- Ce?
‎Ești acolo? Mă auzi?
‎- Daniel Hoops? ‎- Nu mă mai pot uita la emisiunea ta.
‎Ce?
‎- Tata e mare jagardea. ‎- Nu!
‎Tata se cufurește, ‎tata vrea‎ ‎să te omoare,
‎tata l-a lichefiat pe Chad.
‎- Stai, ce? ‎- Clancy, mersi pentru înghețată,
‎dar tata e un om puternic. ‎S-ar putea să vrei să părăsești orașul.
‎- Clancy, trebuie să plec, dar... ‎- Da, Daniel?
‎Ador tricourile astea. ‎Daniel Hoops terminat!
‎Nu!
‎Te urmăresc, Clancy Gilroy!
‎Salutări, stăpâne.
‎Aseară am făcut o scanare profundă ‎și am descoperit o planetă
‎care cred că te-ar putea interesa.
‎- Ce e asta? Nu pare să fie... ‎- Mercurytaville.
‎O planetă paradiziacă fără egal.
‎Fiecare ființă din lumea asta ‎a dobândit armonia maximă...
‎Namastex!
‎...și hedonismul maxim.
‎Nu se poate, pare prea bine ‎să fie adevărat. Sigur e ceva în neregulă.
‎Dacă asta e greșit, ‎atunci nu vreau să am dreptate.
‎Sper că nu te superi, stăpâne,
‎dar ți-am creat un avatar erotic,
‎proiectat astfel încât să te bucuri ‎de multele orgii din lumea asta.
‎Uau! Mișto!
‎Bon voyage, stăpâne!
‎Fuzionare cu simulatorul în trei, doi,
‎unu...
‎Aloha, prietene de pe insulă cu gât lung.
‎Unde sunt orgiile?
‎Să beau ceva. Unde mă aflu?
‎Nu cred că ăsta e Mercurytaville.
‎Nu văd nicio orgie deocamdată, ‎dar e încă devreme.
‎Scuze, hei, unde sunt orgiile?
‎Sau piscine... Piscinele, măcar?
‎Bine, scuze!
‎Care-i treaba? ‎Unde sunt orgii în seara asta?
‎Taci! Încetează!
‎Hai să reîncepem.
‎Eu sunt Clancy și voi, ‎buni ami... prieteni...
‎- Eu sunt Fred. ‎- Steve.
‎Îmi dați un interviu?
‎- Mai bine nu. ‎- E pentru spațiu.
‎- O emisiune spațială? Nu, mulțumesc. ‎- Bine.
‎Uite un om care știe ‎unde e cortul orgiilor.
‎Hei, gât de vierme!
‎Dă-mi ceva de băut ‎pentru mustăciosul bătrân
‎cu un ochi de acolo, cu ochiul rău.
‎- Se pare c-ai avut o zi grea. ‎- Sunt treaz!
‎Sunt treaz!
‎Insectele mele!
‎Știi, să tragi oamenii de cămașă ‎e împotriva regulilor, Cornelius.
‎De ce nu poți fi ca Fred și Steve de aici?
‎O, mersi, Trudy!
‎Dar te iert.
‎Ah! Iubire!
‎Singurul lucru la care armura mea ‎nu rezistă!
‎Armura mea e făcută de regele insectelor
‎Când i-am salvat fiica ‎Într-o zi senină de vară...
‎Are voce de înger omul ăla.
‎- Mulțumesc, Trudy! ‎- Noroc!
‎Bună!
‎CĂUTAREA POȚIUNII
‎Eu sunt Clancy.
‎Doamnă, mă numesc Clancy Gilroy.
‎Cizme gratis!
‎O să iau cizmele astea, milady.
‎O clipă, milady.
‎- Pe curând. ‎- Dă-te de pe mine!
‎Insecte!
‎Vrei să fii în emisiunea mea spațială?
‎Poftim.
‎Vino cu mine!
‎THE MIDNIGHT GOSPEL ‎CU TRUDY GOODMAN
‎Trudy, ai fost... așa de curajoasă! ‎Ai zis: „Te iert!”
‎Bum! L-ai topit pe tipul ăla.
‎Da, dar nu înseamnă că nu am inimă.
‎Adesea, cel mai bun lucru ‎pe care-l putem face...
‎Gândește-te la iertare
‎- ...ca la eliberarea inimii... ‎- Așa.
‎...de aceste stări de ciudă, ‎ranchiună, furie și răutate.
‎- Da. ‎- Uneori, asta e tot ce putem face.
‎Nu ne vom iubi dușmanul,
‎dar nu trebuie să fim obsedați toată viața
‎- ...de răul care ni s-a făcut. ‎- Da.
‎Iertarea e complicată.
‎Mi se pare o bară supremă ‎de tracțiuni spirituale.
‎Și îmi amintesc că am primit...
‎c-am avut un antrenor ‎care m-a dus la bara de tracțiuni
‎și-a zis: „Te punem la făcut tracțiuni!”
‎Eu zic: „Nu se poate!” ‎El zice: „Nu, Clancy,
‎o să te învăț să faci tracțiuni.” ‎Eu fac: „Nu pot! Exclus!”
‎Și, desigur, n-am reușit din prima,
‎dar apoi zice: „Să-ți arăt ceva.”
‎Îmi pune niște chestii jenante.....
‎Nu știu ce sunt, curele sau așa ceva,
‎deci e mai ușor.
‎- Te-a susținut. ‎- M-a susținut.
‎- Și apoi… ‎- E vital.
‎...după câteva săptămâni făceam tracțiuni.
‎- M-a eliberat de... ‎- Mai poți face tracțiuni?
‎Nu știu, n-am mai fost la sală,
‎- ...dar acum știu că pot. ‎- E grozav, Clancy.
‎Iertarea e bara de tracțiuni.
‎Ne uităm la ea și ne gândim: ‎„Nu... se... poate.
‎Nenorocitul ăla? Glumești? Nu pot.
‎- N-a făcut asta. El...” ‎- Bine, dar n-ai reușit singur, Clancy.
‎- Da. ‎- Nu putem singuri.
‎- Da. ‎- Ai fost susținut!
‎El e Rumi. ‎„Există o comunitate a spiritului.
‎Alătură-te și simte bucuria de a merge ‎pe strada zgomotoasă și de a fi zgomot.
‎Bea toată pasiunea și fii o rușine.
‎Închide ambii ochi ‎ca să vezi cu celălalt ochi.
‎Deschide mâinile dacă vrei să fii ținut.”
‎Ai parte de susținere.
‎Avem nevoie unul de altul, de comunitate.
‎Și de asta am fondat InsightLA.
‎Am venit aici, ‎eram deja de vârstă mijlocie.
‎- Nu! ‎- Ce e, milady?
‎Trudy, eu sunt moale ca aceste petale
‎și tu ascuțită ca un spin.
‎Împreună formăm un trandafir.
‎Trudy.....
‎vrei să fii soția mea?
‎- Târfa de Trudy! ‎- Trudy!
‎Sunt prea dur pentru tine!
‎Da, așa că eram singură.
‎Și m-am gândit: ‎„Sigur se simt și alții așa.
‎Ce-ar fi să ne unim? ‎Să creăm o comunitate?”
‎- Da. ‎- Și avem nevoie de asta.
‎E la fel cu iertarea, ‎cu starea de atenție susținută,
‎cu iubirea.
‎Nu le putem crea de unii singuri.
‎Te aud spunând asta și, știi, cred...
‎tocmai vorbeam la telefon cu amicul meu, ‎care… El…
‎tocmai... Mama lui tocmai a murit, ‎tatăl lui a murit cu ani în urmă,
‎fratele lui… De fratele lui e înstrăinat…
‎și îți dai seama...
‎Eu ar trebui să-ți cer ajutorul.
‎Cassiopeia, e în regulă.
‎Puterea ta mă inspiră.
‎- Contactul cu realitatea mă ajută. ‎- Ce frumos!
‎Și mă simt norocos fiindcă persoana asta ‎a avut curajul să nu se teamă
‎să mă contacteze.
‎Da, dar nu e datorită norocului,
‎- ...ci pentru c-ai ascultat. ‎- Da.
‎Avem sonar pentru când ‎oamenii ne ascultă în profunzime.
‎- Da. ‎- Deci de asta a venit la tine.
‎Da. Dar mă gândesc la oamenii ‎care ascultă acum
‎și care-și zic:
‎„N-am niciun Clancy pe care să-l sun. ‎Și sunt foarte singur.”
‎- Da. ‎- ”Sau poate am oameni pe care să-i sun,
‎dar nu ascultă.” Ce să facă?
‎Ce zici?
‎De oamenii ăia care încă sunt în pădurea
‎din care a ars casa?
‎Fie că e o casă metaforică, ‎fie o casă reală.
‎Și sunt complet... Se simt ‎complet deconectați și singuri.
‎Eu... Ce fac ei? ‎Cu cine vorbești când nu ai pe nimeni?
‎Da. Grea întrebare.
‎Scumpo, banii.....
‎Ne vrem banii.
‎- Să le dau niște bani? ‎- Nu le da.
‎Vrem banii, scumpo.
‎Banii, scumpo!
‎O cunoscută de-a mea predă ‎creație literară și meditație
‎și organizează ‎un atelier de scris în care oamenii
‎fără adăpost ‎și cei cu boli mintale se pot întâlni.
‎Vin toți,
‎fac o meditație conștientă împreună,
‎apoi scriu
‎și mai apoi își citesc unul altuia ‎ce au scris și ascultă.
‎- …Și lumea adoră asta. ‎- O!
‎Apoi se întâmplă lucruri magice.
‎O doamnă fusese...
‎cred că îi fuseseră furate ‎toate lucrurile în timp ce dormea.
‎Și e singură. Dumnezeu știe unde doarme.
‎S-a trezit, dar a scris ‎despre experiența asta și apoi...
‎doi tipi din grup, ‎care erau prieteni, au spus:
‎„Hai să dormi sub podul nostru.
‎Vom avea grijă de tine ‎și-ți vom păzi lucrurile.”
‎E păcat că oamenii
‎- ...trebuie să doarmă sub poduri. ‎- Da.
‎Bravo, Cassiopeia!
‎Crearea de șanse ca oamenii să se audă.
‎Tot revin asupra subiectului.
‎Dacă n-avem un cămin, poate creăm unul.
‎Pentru că, dacă ești singur, ‎știi că și alții sunt singuri.
‎Găsește-ți o altă persoană singură.
‎Trudy, ești un om extraordinar, special.
‎Mă gândesc că uneori, ‎când m-am simțit singur,
‎am vrut să dorm pe o saltea ‎și să încerc să uit de mine.
‎Clancy, când am venit aici, ‎nu știam pe nimeni
‎și am creat primul grup de meditație...
‎cu doi oameni.
‎Fred și Steve au venit.
‎- Bună, Trudy! ‎- Bună, Trudy!
‎Doi oameni.
‎N-am creat un centru.
‎A crescut organic. ‎Parcă găteam de la zero.
‎Nu mi-a trecut prin cap ‎să creez un centru.
‎- Voiam companie. ‎- Da.
‎Și am găsit. Nu știu cum i-am găsit ‎pe Fred și Steve!
‎Cred că a fost printr-un prieten ‎de-al vară-mii sau așa ceva,
‎- ...știi? ‎- Da.
‎Ce tare!
‎Când stabilim o intenție,
‎lumea pare să vină ‎în întâmpinarea noastră.
‎- Ai simțit asta? ‎- Da!
‎Și e uimitor să vezi.....
‎E ca și cum lumea așteaptă să decizi
‎- ...de care parte ești... ‎- Și-n ce crezi mai mult.
‎Da.
‎- Da. ‎- Bun.
‎Cum să-ți direcționezi energiile ‎spre ce contează
‎și ce e mai important pentru tine.
‎Asta înseamnă ‎că atunci când te simți singur,
‎- ...compania îți pare cea mai importantă. ‎- Da.
‎Când ți-e foame, ‎mâncarea e cea mai importantă.
‎Vorbeai mult despre ascultare.
‎Într-o seară recent, eram…
‎la o petrecere și trăncăneam cu cineva.
‎Adică trăncăneam la greu în urechea cuiva.
‎Vorbeam cu el despre ‎sintetizatoarele mele modulare.
‎Îi sticleau ochii.
‎Sigur ție nu ți se întâmplă asta, ‎fiindcă ai experiență,
‎dar eu stăteam ‎în ditamai robotul vorbăreț din carne
‎și pierdusem controlul funcției gurii.
‎Nu mă puteam opri din vorbit...
‎Trăncănesc despre sintetizatoare modulare, ‎Mă uit la tipul ăsta...
‎Și el nu-și zice decât: ‎„Cum scap de tipul ăsta?”
‎Și eu îmi zic: „Cum scap de tipul ăsta?”
‎Adică, vreau să scap de mine însumi.
‎Dacă m-aș fi putut evacua din robot ‎ca să nu...
‎Mă plictiseam singur.
‎Dumnezeu știe cum se simțea ‎omul ăla dulce, că el chiar mă asculta.
‎Oricum, e un mod sinistru ‎de a pune capăt poveștii...
‎dar s-a întâmplat cu adevărat ‎și nu-l cunoșteam pe tip.
‎Îl cunoscusem la petrecerea aia.
‎Aflu săptămâna următoare ‎că a murit într-un accident de mașină.
‎Deci, în ultimele lui clipe pe pământ,
‎și-a petrecut 15 minute ‎ascultând cea mai nasoală trăncăneală
‎despre sintetizatoare modulare ‎de pe Pământ și eu nu l-am ascultat.
‎Dacă știam că mai avea câteva ‎zile de trăit,
‎nu cred că aș fi făcut asta.
‎Deci, vreau să te întreb...
‎câteodată, mi se pare ‎că pierd abilitatea de a asculta.
‎Sunt așa de prins în rahaturile mele, ‎încât nu mai pot asculta oamenii
‎și mă prefac că ascult.
‎Știi, dau din cap și privesc ‎și sunt concentrat,
‎dar nu aud nimic din ce spun.
‎Poți să ne spui puțin
‎cum putem cultiva talentul de a asculta ‎în viețile noastre?
‎Da. Și povestea pe care ai spus-o ‎se leagă și de început,
‎când vorbeai despre cum nu înțelegem.
‎Nu vrem să ne conștientizăm mortalitatea.
‎Fiindcă dacă am înțelege ‎că trupul ăsta va fi un cadavru.....
‎Da.
‎Momentul morții e nesigur, ‎dar moartea e sigură.
‎Dacă am înțelege asta,
‎am avea mai puține momente
‎în care regretăm că am irosit ‎timpul nostru sau al altcuiva.
‎Și am urgenta...
‎Adică, cei care au o boală ‎în stadiu terminal,
‎uneori spun ceva ciudat
‎cum că sunt recunoscători ‎fiindcă nu s-au simțit mai vii.
‎- Da. ‎- Și te gândești: „Chiar?”
‎Dar asta indică faptul
‎că sunt profund sensibili ‎la natura trecătoare a vieții.
‎Și e atât de prețioasă
‎și la fel de oribilă ‎și de brutală ca lumea,
‎dar și superbă și splendidă.
‎- Da. ‎- Deci cred că pentru ascultarea reciprocă
‎e nevoie de puțină atenție susținută.
‎Trebuie să învățăm să recunoaștem ‎ce se întâmplă în mintea noastră
‎...când ascultăm.
‎De unde știi dacă te gândești la altceva
‎- ...când cineva îți vorbește? ‎- Așa e.
‎De multe ori, ‎nici nu ne dăm seama, dar ne gândim:
‎„Doamne, nici n-am auzit ‎ultimul paragraf.”
‎Exact.
‎Dar petrecem mult timp așa,
‎- ...în aceste stări de fugă disociativă, ‎- Da.
‎...în care... Ce ai spus? Robotul?
‎Da. Nici măcar nu stai ‎în camera de control a roboților.
‎Ești în baie!
‎Da?
‎Cine e?
‎Bună, Sarah! Îmi dai o poțiune?
‎Da!
‎Te referi la poțiunea asta, scumpo?
‎Da. Poțiunea aia.
‎Trebuie să mă plătești mai întâi, doamnă!
‎Știi cât durează să se facă poțiunile?
‎Mulg o cioară de zile întregi!
‎Cioara asta uscată!
‎Știu că scumpa mea ‎trebuie să facă mai multe poțiuni.
‎Mama trebuie să mulgă cioara. ‎Mama trebuie s-o mulgă.
‎Mama o s-o mulgă!
‎Îți dau o poțiune ‎în schimbul unui bebeluș.
‎Da, poftim!
‎Bebelușule!
‎- Nu e nicio capcană, nu? ‎- Ești paranoică, Sarah.
‎Să-ți iau bebelușul ‎și să-ți dau o poțiune?
‎Asta e ideea.
‎Doamne!
‎Vino încoace, bebelușule!
‎Abia aștept.
‎Pentru asta trăiesc!
‎Vino în pădurea de bomboane a bunicii!
‎Poftim.
‎- O poțiune! ‎- Atenție la bombe...
‎Ce înseamnă asta?
‎Înseamnă mulțumesc și la revedere.
‎Uită-te acolo!
‎E frumos, Steve.
‎E mort copilul?
‎Nu, l-am ascuns în geanta mea.
‎Știi, se spune ‎că meditând exersezi cum să mori.
‎Cum să trăiești!
‎- Cum să asculți! ‎- Da.
‎Ce vezi, aceea faci, Trudy!
‎După faptă și răsplată, Marmeladă!
‎Îmi place asta.
‎- ...Continuă. Scuze pentru întrerupere. ‎- Cred că asta aș spune.
‎Doar că m-a intrigat ce ai spus ‎despre exersarea ascultării,
‎pentru că, într-un fel, ascultând, noi...
‎Ascultându-ne trupurile,
‎ascultând sunetele vieții ‎din jurul nostru...
‎asta ne ține ancorați în prezent.
‎Ascultându-ne vocea interioară ‎și intuiția.
‎De fiecare dată când ignor intuiția,
‎- ...e un dezastru. ‎- De fiecare dată.
‎- Da.
‎Te iubesc, Cassiopeia.
‎Cu cât sunt mai sensibilă ‎și cu cât știu mai mult, sunt răsplătită.
‎Dar sunt pedepsită când trec cu vederea ‎ce știu că e adevărat
‎- ...și merg înainte. ‎- Am înțeles.
‎Deci, cred că și ascultarea profundă ‎ne protejează vitalitatea.
‎Ascultarea e legătura cu universul.
‎E chestia care...
‎E ciudat, ca atunci când se spune ‎că respirând
‎ne conectăm inhalând totul...
‎- Da! ‎- ...și respirând...
‎Dar când ascultăm, ‎e aproape o formă de respirație...
‎Primești vitalitate, da.
‎Vitalitate sub forma vocii tale
‎sau sub forma liniștii în camera asta. ‎Da, o primești.
‎Ce bucurie să vorbesc cu tine! ‎Mulțumesc pentru conversație.
‎Cu plăcere, Clancy!
‎Ne vedem din nou, Trudy!
‎Trudy.....
‎Azi o să fii nimicit, Marmeladă.
‎Trudy! Sunt prințul Marmeladă!
‎Mori, Prințe Marmeladă!
‎Iubitul tău e al meu, Trudy!
‎- Pot să spun „futu-i'”? ‎- Da, sigur.
‎L-ai ucis pe Gerald, iubitul meu, futu-i!
‎A fost o gustare delicioasă pentru demonul ‎care trăiește în... fundul meu!
‎Trudy, mă bucur să te văd.
‎Dar... miroși a rahat, știi?
‎Așa că o să-mi smulg nasul!
‎Mamă!
‎Trudy, mi-am exersat rotirea, Trudy.
‎Gura! Vino, Clancy.
‎Ho, ești sigură?
‎Trudy, uită-te aici!
‎Ia de-aici! Și de aici!
‎Te-am prins!
‎Te văd, Trudy!
‎Trudy, fundul meu e... suculent.
‎- Facem asta! ‎- Da!
‎O să ți-o iei.
‎Trudy, ești plină de surprize...
‎ca fundul meu.
‎Sunt gata de gustare, Prințe Marmeladă.
‎Bine, o clipă.
‎Te-am prins!
‎Ești bine?
‎Sângele tău e al meu.
‎Iertarea...
‎e... complicată!
‎La naiba!
‎Zgârietură!
‎Magia se întâmplă.
‎Bum! Te simți mai bine!
‎- Mersi, amice. ‎- Nicio problemă.
‎Două picioare, patru pantofi.....
‎Patru pantofi. Da.
‎- Trudy! ‎- Iubitul meu!
‎Hei, porumbeilor.
‎Ghici ce? ‎Marmeladă are aparat de margarita.
‎Sunt beat.
‎Ce naiba se întâmplă?
‎Sfinte Sisoe!
‎A fost distractiv, Simulator..
‎N-am ajuns la Mercur ‎fiindcă o pisică mi-a făcut-o…
‎m-a întors spre pădurea elegantă.
‎Stăpâne! Mă bucur mult să te revăd.
‎Stai puțin. Poți fi rănit acolo?
‎Ți-am spus. Am făcut un avatar ‎care poate trăi totul, inclusiv.....
‎extazul morții.
‎Puteam să mor dracului!
‎- Ce aiurea! Să nu mai faci așa ceva. ‎- Bine, stăpâne.
‎- Pune-ți creierul la contribuție! ‎- Bine, stăpâne.
‎Uite ce am.
‎Uau! Funcționează și aici.
‎Mă duc să-l plantez afară.
‎Patru pantofi!
‎Computer, activează ‎protocolul... de apărare.
‎Bine, stăpâne!
‎Trage cu laserul.
‎Dacă se apropie cineva la 80 m ‎de chestia asta, de trandafir.
‎Nu am lasere, stăpâne, ‎dar aș putea porni aspersoarele.
‎Asta e noua ta casă, Trandafir.
‎Nimeni nu te va deranja aici. ‎Aici vei fi în siguranță.
‎Pentru tot restul vieții tale.
‎Gata.
‎Subtitrarea: Constantin Ursachi