A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Jó reggelt, szimulációs farmerek!
A Pyro Molyt hallgatják, következzen Brian Zapp és a Marhahusik egy dala!
A dal címe: „Tüzes Baby”.
Kapcsold ki!
Ahogy óhajtja, gazdám.
Micsoda hülye fasz álom volt ez, Rózsa!
Rózsa?
Rózsa!
Jaj, valaki lehányt!
A picsába! Valaki lehányt!
Megoldom!
Charlotte, ne már!
Charlotte!
Jaj, a fejem!
Jó reggelt, gazdám!
Hogy van?
- Kávé. - Készítek kávét, drágám.
Rendben.
HOGY ÉLESSZÜNK ÚJRA VIRÁGOT
Lássuk csak. Nem.
NAP, FÖLD ÉS VÍZ
A ZENE MINDENT GYÓGYÍT
Az orvosok azt mondták, hogy a pásztorbél gyógyíthatatlan,
és csak pár napom van hátra.
Hála Istennek Prunk ápolónőért.
A zene meggyógyította a pásztorbelem,
a házasságom, a dagi kutyám, a bankszámlám,
és a kókadt... kertemet is.
És megtanítom, hogy érjétek el zenével a halhatatlanságot.
Csak egy kattintás választ el
a „Zene megnyugtatja a vadállatot” zenei csodakurzusomtól.
Milyen nyilvánvaló!
Nyilván a zene lesz!
Oké, dugd be oda, tedd azt abba, fogadd el, csatlakoztasd!
Meg is van. Most...
Rózsa, meggyógyítalak
Használom zenei képességem...
Képessé... Képessé...
Bassza meg! Számítógép, játssz zenét!
Szép!
Ez egy jó dal.
Gazdám, ezt a zenei szivárvány-avatárt önnek készítettem.
Bemutatom Csini Csinit.
Tetszik Csini Csini.
- Köszönöm! - Szívesen, gazdám.
- Hű, mi ez a hely? - Hoppá! Ezt nem kellett volna látnia.
Ez a Lélekbörtön önfejű szimulált lényeknek.
Ez mi a faszt jelent?
Tele van hibás szimmel, akiknek elege lett a létbizonytalanságból
és kitépték a nyelvüket.
Mi? Igen! Küldj be! Tökéletesnek tűnik.
Nem lesz bajom, ugye?
Nem lehet meghalni a lélekbörtönben.
- Csak újjászületni lehet. - Jól hangzik, küldj be!
Összeolvadás a Szimulátorral: három...
kettő...
egy...
EZOTERIKUS CSAPDA BETÖLTÉS...
402, 403...
Üdv!
Játszom... zenét játszom. De igazából nem. Clancynek hívnak.
Űrrádiós vagyok.
Lenne kedvetek interjút adni az űradásomhoz?
Az űrbe megy.
Vagy három éve leharapta a nyelvét.
De én adok interjút. A lélekmadara vagyok.
Oké.
ÉJFÉLI GOSPEL JASON LOUVVAL
Lélekmadárnak hívnak, de pontosabban fogalmazva
pszüchopomposz vagyok,
- vagy kecskefejő. - Mi?
Basszus!
Nyugi, Bob! Semmi baj.
Ugyan, srácok!
Várj! Hé, ébresztő!
Mi folyik itt?
Ez a lélekbörtön egzisztenciális csapdája.
A kurva életbe!
- Durva volt! - Ez a bardo-hurok.
Belegubancolódtál az emberem lélekzsinórjába.
Így mindig velünk kell tartanod, ha Bob meghal.
Frankó!
Amúgy Jasonnek hívnak.
A nevem Clancy
Örvendek, Jason!
Oké.
Ez a pillanat nem történne meg, ha nem beszélnénk róla
és senki, aki a multiverzumban hallgatja, nem hallgatná, ugye?
- Nélküled, néző, a műsorvezető Clancy... - Aha.
... és a több millió potenciális hallgató nélkül
ez a pillanat nem létezne.
Tehát ez nem egy funkció, szóval most beszélek,
de ez nem egy esszenciális belső Jason funkciója.
- Értem. - Egy szerepet játszom.
Érzem.
Fura érzés.
- Amiről beszélsz... - Egy hindu elmélet, Indra hálója.
A lényeg, hogy a világ összes tudata össze van kötve.
Képzelj el egy hatalmas hálót, egy világító, kék, végtelen hálót.
Mint egy paplan?
Nem, inkább egy háló.
A hindu nézet szerint a csomópontok a fontosak.
És a háló pontjai, ahol a vonalak összefutnak, a tudatok.
- Az atmanok. - Igen.
Az atman tudatos. Az a tudatosság.
- És minden egyes tudat Isten. - Igen.
És a maga módján a teljesség.
Egy pillangó lelke.
Egy egysejtű lelke.
Egy baktériumtól mondjuk, a Dalai Láma lelkéig,
egy még ismeretlen, hiperintelligens lény lelkéig...
- Egészen az istenekig. - Igen.
A lelkek fotonok, amik a Napból jönnek.
Aztán a Buddha ránéz Indra hálójára, ugyanaz az elrendezés,
de szerinte nem a csomók fontosak, hanem a szálak.
- Klassz. - Bizony.
Szóval ez a Buddha diagnózisa.
Azt gondoljuk, hogy létezünk, tehát szenvedünk.
Mi létezünk, tehát szenvedünk?
Azt gondoljuk, hogy létezik lényegi igazság.
Csak az illúzió van, hogy külön én vagy, mert ott van egy csomópont a hálózatban.
Fontos kiemelni, hogy ez nem nihilizmus.
Nem „semmi nem valós”.
Viszont semmiben nincs belső minőség, ez a non-esszencializmus.
Nincs esszenciális, igazi Clancy.
- Nincs esszenciális, igazi Jason. - Aha.
Semminek nincs esszenciája. A buddhisták ezt tiszta fénynek hívják.
A mindenség esszenciális nem létezésének megértése.
Hogy az én életemhez kössük, én ezt DMT hatása alatt éltem át.
2012. december 21-én...
Nagyon sok DMT-t toltam...
miközben több emberrel szexeltem.
- Vágod? - Ki szexel DMT-vel? Nem próbáltam.
- Nem tudtam, hogy van ilyen. - Érdekes...
Már nem vagy tudatában a testednek, szóval a DMT-élmény alatt nincs szex.
Oké, de közte szexelsz?
Igen.
A DMT hatása alatt átéltem az összes dolog alapvető ürességét
amit nemrég úgy írtam le, hogy: „Üresség, de fényes”.
- Menő madár vagy. - A DMT-utazás alatt rájöttem, hogy...
A franciák az orgazmust „kis halálnak” hívják.
Akkor a halál a nagy orgazmus, nem?
Az én feladása.
És az én nyilván nem létezik,
de az én egy teher és a szenvedés forrása is.
Nem túzok, ha azt mondom, hogy neked...
minden teher, ugye?
Nem túzok?
Túzok.
Mert madár vagy.
Istenem, hagyhatnánk a madaras vicceket?
Egy gondolat közepén voltam.
Az elképzelés elengedése, hogy van egy egyéni éned
a végső orgazmus.
Az üresség érzése és a létezés alapvető, tiszta fénye.
Na, szálljunk ki az elcseszett életemből, menjünk vissza 2500 évet!
A hinduizmus és a buddhizmus... Ez utóbbi egy eretnek hindu szekta.
És a nepáliak összekeverték őket,
létrehozták ezt a pszichedelikus Megazordot...
Mit?
Mint a Power Rangersben?
Oké, frankó.
A francba! Örülök, hogy Power Rangers, de imádkoztam, hogy legyen a szótárban...
egy kibaszott új spirituális szó, a Megazord.
Persze, Power Rangers. Nem szanszkrit.
Szóval 2500 éve az emberek buddhista technikákat kezdtek gyakorolni
és elkezdtek felébredni az egyéni szenvedés álmából
egész északkelet-Indiában.
A buddhista meditációban sehova nem akarsz jutni.
Csak ott ülsz magaddal.
Csak ülsz az érzéssel.
Az érzéssel, amitől egész nap próbálsz menekülni.
Csikiz.
Miről is beszéltünk? Kicsit eltévelyedtem.
Nem akarok a munkámra gondolni.
Mintha egy átok ülne rajtam.
Add ide azokat!
Szóval a buddhista meditációban ülünk az érzéssel,
amíg észre nem vesszük, hogy az érzés magától kezd változni
és minden alaptermészete a változás,
az állandóság hiánya,
és az üresség.
És az egész életed álma, amit valódinak hittél, csak álom volt,
amíg föl nem ébredsz, és rájössz, hogy csak álom volt, de fölébredtél.
- Ez a dharma első fordulata. - Hű!
Ez remek, haver.
Eszembe jut róla...
Szóval olyan, mint egy nagyon hosszú virtuálisvalóság-élmény,
ami olyan régóta megy, hogy az emberek elfelejtették, hogy virtuális.
Ezután hirtelen egy csomó játékos karakter
elkezdett rájönni, hogy: „Várjunk csak!
Álljunk meg egy pillanatra! Nem is Kratos vagyok a God of Warból.”
Mintha amnéziás, spirituális kétéltűek lennénk,
amik csak úgy beesnek ide. És akkor felveszünk egy identitást.
Ez a végtag, ami az anyagba nyúlik, úgy, ahogy egy búvárpipa kilóg a levegőbe
hogy egy kicsit a víz alatt létezhessünk.
És...
valahogy így lógunk be mi is ebbe a dimenzióba, hogy átéljük ezt,
de azt hisszük, hogy a pipa vagyunk.
Ez is az élmény része.
Mi vagyunk a pipa.
Ha fogsz egy nagy kolbászt,
megsütöd, aztán lyukat vágsz bele,
és búvárpipát csinálsz belőle, akkor úszkálhatsz...
sós húson át szívva a levegőt.
Clancy...
Szóval akármi is ez az élmény, igaznak hisszük,
azt hisszük, hogy eredendően igazik vagyunk,
de ez téves azonosítás. Legalábbis ez a buddhista nézőpont.
Nézzük a spirituális gyakorlatokat ebből a nézőpontból!
Minden spirituális gyakorlat, ami megpróbál valamit...
„Spirituálisabb akarok lenni. Szeretőbb leszek.”
„Változni fogok.”
„Pontokat kapok valahogy. Változom.”
A buddhisták szerint csak a World of Warcraftban gyűjtesz XP-t.
Ez mennyire el van cseszve!
De...
Ez egy remek analógia.
Hagyd ott a gecibe a számítógépet!
Ébresztő!
Ez csak egy játék.
A World of Warcraftban farmolsz XP-t.
Spirituális dolgokat csinálsz,
hogy szintet lépjen a karaktered, ami gecire nem is létezik!
Elfelejted, hogy csak játszol.
Haver, kiszáradtál. Igyál vizet!
Már 20 órája játszol a szaros játékkal, és elfelejted, hogy csak egy játék.
Egyre mélyebbre akarunk menni a szimulációba.
Mintha ismételni akarnánk azt, ami már megtörtént.
Nem elég, hogy a testünkben vagyunk, és azonosultunk a játékos karakterrel.
A buddhizmus meg a kiszállásról szól. Rajtunk van a VR-szemüveg,
egy játékban vagyunk, és föl akarunk venni még egy VR-szemüveget.
És nem csak ez kell, de aztán még egy...
kiterjesztett valóság, és még egy.
Szóval itt van ez a végtelen...
A „beáramlás” a jó szó? Végtelen benyomulás anyagba és időbe.
És ebben a végtelen benyomulásban az anyagba és időbe...
kétségbeesetten próbáljuk elkerülni a virtuálisvalóság-szemüveg levételét.
Miért próbáljuk ennyire elkerülni?
Mert nem akarjuk ezt az érzést érezni.
Milyen érzést?
„Az érzést.”
Vagyok, aki vagyok, nem?
Az érzés, hogy minden, amit csinálsz, a függőséged, a függőség Mayától
azért van, hogy ne érezd a veled született szenvedést.
- Igen. - Szopás, hogy testünk van.
Fáj.
Bassza meg! Muszáj a csávónak mindig meghalnia?
Igen, amíg rá nem jön.
Szopás, hogy testünk van.
Fáj.
Az is szenvedés forrása, hogy semmi nem végleges.
- Igen. - Ugye?
Öregség, gyengeség, betegség. Halál.
Aha.
Bob, haver, jól vagy?
Olyan univerzumban élünk, ahol létezik idő,
ezért minden szét fog esni és el fog múlni,
és ez a szenvedés elviselhetetlen.
Amikor a tanárom tanítani kezdett, először azt mondta: „Ezt tudnod kell.”
Chögyam Trungpa Rinpoche, a tanárom, mondta...
És erre gondolt. Emlékszem, egyenesen a szemembe nézett.
Erre gondolt.
„Ez reménytelen.
- Ez reménytelen.” - Igen.
Amikor úgy fogadod el a dolgokat, ahogy vannak...
már nem kell a remény.
Mert megérted, hogy ahol vagy, az rendben van.
Az életem jelenlegi szakaszában ez megkönnyebbülés.
Túl vagyok azon, amikor az élet egy Disney-film, amiben...
a remény egy mókus, aki azt énekli, hogy:
A remény életet ad és...
- Nem, a remény kurvára csak kínoz. - Aha.
- Soha nem fogja megérteni. - Kell neki...
Zene kell neki.
Egyetértek.
Játssz a kanalakon!
Bob, tarts ki! Zenélünk neked, Bob!
Zenét!
Picsába!
- Várj... - Bob!
Igen, ez az!
Játssz a kanalakon!
Elő a kanalakkal!
Oké.
Igen, bébi!
A kanalak királya!
Mássz, Bob! Nyomás, ez az!
Felejtsd el! Hallgasd a kanalakat!
Nem emlékszem, hogy mikor voltam ilyen lelkes a valódi világban.
Úgy 30 éve nem, szóval...
Igen, rendben van! Meg tudod tenni!
Add fel a reményt!
A picsába!
A reménytelenség szarul hangzik...
Ha nem vizsgáltad meg, hogy mennyire használod a reményt
hibaként.
„Remélem, holnap...” Nem!
„Remélem, visszajön.” Nem!
„Remélem, elfelejtem...” Nem!
Önmagad ellen fordítod a reményt.
Egy kurva másodpercre sem vagy reménytelen.
Engedd el a reményt!
Engedd el!
EZOTERIKUS CSAPDA
HOLD NEM TALÁLHATÓ
RAB R3T8 HOLD
Végre tudok énekelni.
Vért iszom Egy börtönőr csonkjából
Amit most vágtam le
Régen ez volt a szabadság
Néztem a cellatárs sírását
Ahogy forró húgyot lőttem A kivájt szemébe
Régen ez volt a szabadság
De most tisztán látom
Hogy a börtön bennem volt
És a húgyom valójában
A saját kivájt szemembe ment
És a szabadság akkor jön el Ha végre leveszem
A rab-álruhám
Kurva élet!
Jó reggelt, gazdám! Gazdám?
Imádom ezt a dalt. Még mindig jó.
Gazdám...
Lássuk, hogy van a rózsám!
Tűnés innen!
Tiszta szekta.
A feliratot fordította: Kalmár Dávid