EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Godmorgen, simulationsbønder!
Her er Pyro Moth med et brandvarmt track fra Brian Zapp and the Beefettes.
En lille melodi ved navn "Fire Baby".
-Sluk for det! -Som du ønsker, herre.
Det var en fucking skør drøm, Rose.
Rose?
Rose!
Åh nej, nogen har ørlet på dig.
Fuck. Nogen har ørlet på dig.
Jeg ordner det.
Charlotte, hold op.
Char... Charlotte!
Åh, mit hoved.
Godmorgen, herre. Hvordan har du det?
-Kaffe. -Jeg laver kaffe til dig, skat.
Okay.
GENOPLIVNING AF BLOMSTER
Lad os se... Næh...
MUSIK KURERER ALT
Lægerne sagde, at min hyrdevom var uhelbredelig,
og at jeg havde kun få dage tilbage.
Gudskelov for min sygeplejerske, Prunk. Musik helbredte min hyrdevom,
mit ægteskab, min fede hund, min bankkonto og min visnede... have.
Nu vil jeg lære dig at blive udødelig gennem musik.
Du er ét klik fra mit musikalske kursus:
Det er jo indlysende.
Musik, selvfølgelig.
Okay, stik dén ind hér, godkend hér, tilslut hér...
Sådan. Og nu...
Åh, Rose, jeg helbreder dig
Jeg bruger mine musikalske talen...
Talen... talen...
Fuck det. Computer, spil musik.
Fedt.
Det er en god sang.
Herre, jeg har skabt en musikalsk regnbue-avatar til dig.
-Mød Smukke-Smukke. -Jeg kan lide Smukke-Smukke.
-Tak, computer -Det var så lidt, herre.
-Wow! Hvad er det for et sted? -Ups. Det skulle du ikke se.
Det er Sjælefængslet for Vildfarne Simvæsener.
Hvad betyder det?
Et tårn med væsener så opfyldt af eksistentielt raseri,
at de har revet tungen ud.
Hvad? Send mig derind. Det lyder perfekt.
Jeg kommer ikke til skade, vel?
Du kan ikke dø i et sjælefængsel. Du kan kun genfødes.
-Fint nok. Send mig ind. -Kobler til simulator om tre...
To...
En...
ESOTERISK FÆLDE INDLÆSER...
402, 403...
Åh, hej.
Hej.
Jeg spiller musik. Eller ikke rigtigt. Jeg hedder Clancy.
Jeg laver et rumcast. Jeg ville høre, om I har lyst til at blive interviewet?
Det bliver sendt ud i rummet.
Han bed sin tunge af for tre år siden.
Du kan interviewe mig. Jeg er hans sjælefugl.
Okay.
Vi kalder det "sjælefugl",
men for at være mere præcis er jeg en psykopomp eller budbringer.
Åh nej.
Slap af, Bob. Det er okay.
Hold nu op, drenge.
Hov, vent! Vågn op. Hvad sker der?
Dette er sjælefængslets eksistentielle fælde.
-Kors i skuret. Det var vildt! -Det var bardo.
Du er viklet helt ind i min fyrs sjælestreng.
Så du skal med, hver gang Bob dør.
Sejt.
Jeg hedder forresten Jason.
Jeg hedder Clancy.
Det er rart at møde dig, Jason!
Okay.
Dette øjeblik ville ikke findes, hvis vi ikke var her til at tale om det,
og alle tilhørerne ude i multiverset ikke lyttede til det.
Uden dig, seeren, og dig, Clancy, værten,
og de millioner af folk, der kan høre dette,
ville dette øjeblik ikke eksistere.
Det er ikke skabt af...
Jeg taler lige nu,
men det er ikke skabt af en essentiel, indre Jason.
Jeg spiller en rolle lige nu.
Jeg kan føle det. Det føles sært.
-Du talte om... -Indras Net i hinduismen.
Ideen er, at alle bevidstheder i verden er forbundet.
Forestil dig et et lysende, blåt, uendelig stort net.
-En slags quilt? -Nej. Et net.
Den hinduistiske opfattelse er, at knuderne er det vigtige.
Og hvert punkt på nettet, hvor trådene er forbundet,
er en bevidsthed, en atman.
En atman er bevidst. Den er bevidsthed. Og hver enkelt bevidsthed er Gud.
-Det er helheden. -En sommerfugls sjæl.
Sjælen fra... fra en encellet organisme.
En bakterie stillet overfor Dalai Lama,
som stilles overfor en endnu uopdaget, hyperintelligent...
-Selveste guderne. -Ja.
Hver eneste sjæl er som fotoner, der kommer ud af solen.
Buddha ser på Indras Net, og bruger den samme topografi,
men for ham er det ikke knuderne, men forbindelserne.
Sejt.
Så det er Buddhas diagnose.
Vi tror, at vi eksisterer, og derfor lider vi.
Vi eksisterer, og derfor lider vi?
Vi tror, at virkeligheden er essentielt sand.
Du har kun en illusion om, at du er et separat jeg,
for det er et punkt, hvor et netværk konvergerer.
Det er vigtigt at sige, at det ikke er nihilisme, at "intet er virkeligt".
Men at alt er blottet for fundamentale kvaliteter.
Det er ikke-essentialisme.
En essentiel, sand Clancy findes ikke.
En essentiel, sand Jason findes ikke.
Intet har en essens. I tibetansk buddhisme kaldes det "lysende sind".
At forstå altings essentielle ikke-eksistens.
Skal vi forankre det i mit eget liv, har jeg selv oplevet det gennem DMT.
Den 21. december 2012...
...tog jeg en kolossal mængde DMT,
mens jeg samtidig havde sex med forskellige folk.
Kan man knalde på DMT? Det har jeg aldrig prøvet.
Det er svært. Faktisk...
Man mister sin kropsbevidsthed, så sex-delen stopper, når man er på DMT.
Okay. Men ind i mellem har man sex?
Ja.
Under påvirkning af DMT fornemmede jeg altings grundlæggende tomhed,
som jeg for nylig har beskrevet som "intethed, der lyser".
Wow. Du er en sej fugl.
Jeg indså under DMT-trippet, at...
Franskmændene kalder orgasmen "den lille død."
Men døden er den store orgasme. Opløsningen af selvet.
Og selvet findes naturligvis ikke,
men selvet er også en byrde og en kilde til lidelse.
Men alting må vel være en byrde for dig.
Fordi du selv er fjerlet. "Fjer-let".
Fordi du har fjer.
Åh, gud. Ikke flere fuglevitser, okay?
Jeg var midt i en tanke.
At opgive tanken om sit individuelle selv er den ultimative orgasme.
Det er opfattelsen af tomhed og eksistensens klare lys.
Lad nu os forlade mit skøre liv og gå 2500 år tilbage.
Buddhismen er en kættersk udbryder af hinduismen.
Nepaleserne blander de to og skaber en slags psykedelisk Megazord...
En hvad?
En... Som en... Hvad hedder det i Power Rangers?
Nå, okay. Jeg er glad for, det er Power Rangers,
men jeg bad til, at du havde beriget mit ordforråd...
med et nyt spirituelt begreb, der kaldtes "Megazord".
Det er Power Rangers, ikke sanskrit.
Så for 2500 år siden...
begynder folk at praktisere buddhisme og vågne fra drømmen om individuel lidelse
i hele det nordøstlige Indien.
Buddhistisk meditation stræber ikke efter et mål.
Du sidder bare med dig selv. Du sidder med din følelse.
Den følelse, du konstant prøver at slippe væk fra.
Det kilder.
Hvad talte vi om? Det blev lidt tåget.
Jeg prøver ikke at brokke mig. Jeg er dømt til at gentage det her.
Giv mig dem.
Buddhistisk meditation er at sidde med "følelsen",
indtil du mærker, at "følelsen" forandrer sig selv,
og at altings grundlæggende natur er forandring, forgængelighed og tomhed.
At drømmen om dit liv, som du troede var ægte, kun var en drøm,
indtil du vågner og siger: "Det var kun en drøm. Og nu er jeg vågen."
Det er dharma-hjulets første rotation.
Fedt, mand.
Det får mig til at tænke på... Det er ligesom...
en meget lang virtual reality-oplevelse,
der har varet så længe, at folk glemmer, de er i virtual reality.
Og pludselig begynder rigtigt mange af spilfigurerne at indse:
"Vent nu lige lidt. Jeg er faktisk ikke helt sikker på...
Vent. Jeg er faktisk ikke krigsguden Kratos."
Som om vi er en slags glemsomme, spirituelle amfibier,
som bare dukker op herinde og antager en identitet.
Et vedhæng, der stikker ind i det fysiske, ligesom en snorkel stikker op i luften,
så man kortvarigt kan eksistere nede under havet.
Og...
På samme måde stikker vi ind i denne verden, og har den oplevelse,
men vi tror, at vi selv er snorkelen.
Det er en del af oplevelsen.
Du tror, du er snorklen.
Hvis du tog et stort stykke pølse,
og bagte det og borede et hul i det
og lavede en snorkel, kunne du i teorien svømme rundt...
...og suge luft ned gennem saltet kød.
Clancy...
Så vi tror, at hele denne oplevelse er ægte,
og vi tror, at vi selv er ægte, og det er en forvekslet identitet.
Det mener buddhisterne i hvert fald. Så lad os tale om spirituel praksis.
Enhver spirituel praksis, der prøver at opnå noget...
"Jeg vil være mere åndelig, mere kærlig. Jeg vil forandre mig."
"Jeg får point for forandring."
Buddhisterne mener, at du bare grinder i World of Warcraft.
Det er for vildt.
-Hvorfor... -Det er en fin analogi.
Træd væk fra computeren. Vågn dog op.
Det er bare et spil. Du grinder i World of Warcraft.
Du prøver alle de spirituelle ting,
bare for at samle erfaringspoints til en karakter, der ikke eksisterer!
Du har glemt, at det er et spil. Du er dehydreret. Drik noget vand
Du har spillet det pokkers spil i 20 timer,
og du har glemt, at det er et spil.
Vi prøver at trænge dybere ind i simulationen.
Det er, som om vi vil gentage alt det, der allerede er sket.
Det er ikke nok, at vi er i vores kroppe og identificerer os med spillerfiguren.
Buddhismen trækker sig tilbage.
Det er, som om vi går rundt med VR-briller i et spil,
og så vil vi tage et helt nyt sæt VR-briller på.
Ikke bare endnu et sæt, men vi vil tilføje endnu...
endnu flere slags augmenteret virkelighed. Så det er en form for uendelig...
Er "indtræden" rigtigt? En uendelig indtræden i stof og tid.
En uendelig... Og mens vi træder ind i stof og tid,
prøver vi desperat at undgå at tage virtual reality-brillerne af.
Hvorfor prøver vi at undgå det? Fordi vi ikke vil have den følelse.
-Hvilken følelse? -"Følelsen."
Jeg er, som jeg er, ikke?
Følelsen af at du gør alt, hvad du gør, din afhængighed af Maya.
For ikke at føle din iboende lidelse.
Fordi det stinker at have en krop. Det gør ondt.
Fuck.
-Bliver han bare ved med at dø? -Indtil han finder ud af det.
Fordi det stinker at have en krop.
Det gør ondt.
Altings forgængelighed er en kilde til lidelse.
Alderdom og sygdom. Og døden.
Bob, er du okay?
Vi lever i et univers, hvor tid eksisterer,
og derfor vil alting opløse sig og gå til grunde,
og lidelsen ved det er uudholdelig.
Da jeg første begyndte hos min lærer, sagde han: "Du skal vide noget."
Chögyam Trungpa Rinpoche, min lærer, sagde til mig...
Og han mente det. Jeg husker, at han så mig lige i øjnene.
Han mente det: "Dette er håbløst."
-"Dette er håbløst." -Ja.
Når først du accepterer tingene, som de er, behøver du ikke håbe længere.
Du indser, at det sted, hvor du er, er ret okay.
Jeg er på et sted i mit liv, hvor det er en lettelse.
Jeg har forladt den del, der er som en Disney-film...
Håb er som et jordegern, der synger:
Håbet vil give dig liv, og...
Håb er en fucking tortur.
-Han klarer det aldrig. -Han har brug for musik!
-Det ser sådan ud. -Spil på skeerne.
Bob, hold ud! Vi spiller noget musik for dig, Bob!
Musik!
Pis. Lort.
-Vent, jeg tror... -Bob!
Ja! Sådan! Spil på skeerne!
-Grib skeerne. -Okay.
Sådan, baby!
Du er skeernes konge!
Opad, Bob! Kom så! Ja! Sådan!
Glem det! Lyt til skeerne!
Jeg kan ikke huske, hvornår jeg sidst er gået så meget op i noget.
Det er nok 30 år siden.
Det er okay! Du kan også klare det.
Giv slip på håbet!
Pis.
Håbløshed lyder fælt, hvis du har... Hvis du ikke har undersøgt,
hvor meget du har brugt håbet som en svaghed.
"Jeg håber, at i morgen..." Klask!
"Jeg håber, hun kommer tilbage." Klask!
"Jeg håber, jeg kan glemme..." Klask!
Du tæsker dig selv med håbet.
Du lader ikke dig selv være håbløs bare ét fucking øjeblik.
-Giv slip på håbet. -Giv slip.
ESOTERISK FÆLDE
404 MÅNE IKKE FUNDET
INDSAT MÅNE R3T8
Endelig kan jeg synge.
At drikke blod Fra armstumpen på en fængselsbetjent
Som jeg lige har lemlæstet
Engang var det frihed for mig
Min cellekammerat græder
Mens jeg sprøjter pis i hans udrevne øjne
Engang var det frihed for mig
Men nu ser jeg tydeligt
At fængslet var inde i mig
Og at jeg pissede
I mine egne udrevne øjne
Og frihed er det, der sker Når du endelig afklæder dig
Din fængsels-forklædning
Hold da kæft.
Godmorgen, herre. H-h-herre.
Jeg elsker den sang. Stadig en god sang.
Herre...
Hvordan mon min rose har det?
Skrid med jer!
Det er en slags kult.
Tekster af: Andreas Kjeldsen