‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫מתמזגים עם הסימולטור בעוד שלוש...‬
‫שתיים...‬
‫אחת...‬
‫חכה שניה אחת.‬ ‫-בסדר.‬
‫אימא?‬
‫היי, אימא.‬
‫היי, דאנקן.‬ ‫-תשתתפי בתשדיר הווידאו שלי?‬
‫- הבשורה בחצות‬ ‫עם דנין פנדיג -‬
‫מה... איך זה איתי בתור בן?‬
‫זו שמחה, איתך בתור בן.‬
‫את...‬
‫בן כמה הייתי...‬ ‫בן כמה הייתי כשילדת אותי?‬
‫נולדת חמישה שבועות מוקדם.‬
‫כן?‬
‫כן.‬ ‫-מה הסיפור? תוכלי לספר את סיפור הלידה שלי?‬
‫בהחלט.‬ ‫-ואז נגיע אלייך.‬
‫בטח, בהחלט.‬
‫טוב, הקדמת בחמישה שבועות.‬
‫היה ירח מלא, כמובן.‬
‫וביום הלידה שלך...‬
‫ה... 20 באפריל?‬
‫כן.‬
‫השתכשכתי בבריכה עם אחיך הגדול,‬
‫ונהיה לי ברור שהגיע הזמן ללכת לבית החולים,‬
‫במקום לבלות בבריכת התינוקות.‬ ‫-נכון.‬
‫אלא אם רציתי ללדת תינוק בבריכה.‬
‫נכון.‬ ‫-ולא רציתי.‬
‫אז הלכנו לבית החולים,‬
‫ואתה התחלת להיוולד הכי מהר שיכולת.‬
‫הייתי חייב לצאת.‬ ‫-כמובן, היית חייב.‬
‫היו לך דברים לעשות.‬
‫ואז... אז יצאתי ממך.‬
‫כן.‬ ‫-ומה קרה אז?‬
‫ובכן, כלומר...‬
‫מה עשית? הסתכלת עליי?‬
‫או איך זה עובד, כשיש לך תינוק?‬
‫אני לא רוצה להיכנס‬ ‫לפרטים אישיים מדי, דאנקן.‬
‫את יכולה. הם יודעים עליי הכול.‬ ‫-הם יודעים את זה?‬
‫הם יודעים שבעצם באת לעולם...‬
‫בעודך משתין על משקפי הרופא?‬
‫לא ציינתי את זה.‬
‫אני לא זוכר את זה.‬
‫טוב, זה הדבר הראשון שקרה.‬
‫באת לעולם‬ ‫כאילו התאפקת במשך תשעה חודשים, אולי.‬
‫אני עדיין צריך פיפי כל הזמן.‬
‫טוב, זה על המשקפיים של הרופא.‬
‫אז אני משתין על המשקפיים של הרופא...‬ ‫-ואני צופה בך עושה את זה.‬
‫מתי הם חתכו אותי?‬
‫אחרי זה.‬
‫אז מיד אחרי שאני משתין בפנים של הרופא,‬
‫הוא חותך את קצה הזין שלי.‬ ‫-הוא חתך…‬
‫טוב, זה...‬
‫חשבתי שהתכוונת לחבל הטבור.‬ ‫הדבר הבא היה...‬
‫לא, ברית.... שכחי מהטבור!‬
‫מתי הם... עושים את ברית המילה?‬
‫זה היה, נגיד, אחרי שתי דקות,‬ ‫אני מצטערת להגיד לך, ואתה באמת בכית.‬
‫כן.‬ ‫-ברור! ‬
‫צרחת.‬
‫מי לא היה צורח?‬ ‫-הרגשתי נורא.‬
‫חשבתי שזה רעיון רע.‬
‫אז זה מה שתינוק אמריקאי עובר:‬
‫התינוק האמריקאי נורה מהכוס,‬
‫מרסס בפנים של הרופא‬ ‫ואז חותכים לו את קצה הפין.‬
‫ואז...‬
‫לא פלא שכולנו משוגעים!‬ ‫-לא.‬
‫זה לא סוף הסיפור.‬
‫ואז הם עטפו אותך בשמיכה ורודה.‬
‫"תשפילו אותו!"‬ ‫-לא היו להם כחולות.‬
‫"תשפילו אותו!"‬
‫"תחתכו את קצה הפין שלו‬ ‫ועטפו אותו בשמיכה ורודה."‬
‫זה כמו חניכה מרושעת לאחווה איומה.‬
‫טוב, זה היה די מצחיק, האמת.‬ ‫זו הייתה התחלה מצחיקה.‬
‫הכול מלבד המילה,‬ ‫שלדעתי הייתה רעיון גרוע.‬
‫לא הייתי עושה מילה לילד נוסף.‬
‫איך נגמרות השמיכות הוורודות?‬
‫אתה מתכוון כחולות.‬ ‫-כחולות. זו העבודה שלכם.‬
‫אולי היה רצף תינוקות כחולים. לא יודעת.‬ ‫-כן.‬
‫חכי רגע. אני אוודא שזה מקליט.‬
‫אז...‬
‫כן?‬
‫ילדת אותי,‬
‫אז מה קורה אחרי זה?‬
‫התחלתי להניק אותך.‬ ‫-כן.‬
‫כי היית רעב. היית בחור קטנטן.‬
‫- ניסוי 108 -‬
‫שקלת שני ק"ג ו-800 גרם.‬ ‫-פג.‬
‫חמישה שבועות מוקדם.‬
‫אבל בסדר גמור.‬
‫כלומר, לא היו לך בעיות בריאות או שום דבר.‬
‫כיום, אם ילד נולד כל כך מוקדם,‬
‫מכניסים את הילד למחלקת ילודים‬
‫ביחידות לטיפול נמרץ ודברים כאלה,‬
‫אבל אתה היית בסדר.‬
‫אז אחיך נכנס לחדר, ראה אותי מניקה אותך...‬
‫וצרח לאבא שלו במסדרון‬
‫שהתינוק הזה אוכל את אימא.‬
‫שכחתי את הסיפור הזה.‬
‫זה די נכון.‬
‫כן, טוב, זה מה שג'ף חשב.‬
‫אז ג'ף רואה את השד המצומק הזה‬ ‫מוצץ את הציצים של אימא שלו‬
‫והוא בטח בטראומה מזה מאז.‬
‫ובכן, סביר להניח שהוא אכן עדיין בטראומה,‬ ‫אם חושבים על זה,‬
‫כי התינוק הזה עבר לגור בבית שלו.‬
‫עכשיו, לפני שיצאת לפנסיה,‬ ‫היית פסיכולוגית במשך שנים רבות.‬
‫נכון.‬ ‫-עד כמה לדעתך‬
‫דבר כזה משפיע על האישיות של בן אדם?‬
‫ברמה מדהימה.‬
‫יש משהו שקורה לילד הבכור הזה‬
‫שמשנה אותו לנצח עם זה.‬
‫כי פתאום אתה פשוט צריך לחלוק במשאבים.‬
‫טוב, פתאום קוראים לך גדול כשאתה בעצם קטן.‬
‫ואז, אתה יודע, זה דופק לך את המוח.‬
‫נכון.‬
‫והם חייבים...‬ ‫כלומר, גיל 18 חודשים זה לא גדול בשום מובן.‬
‫הם עדיין בחיתולים והם עדיין תינוקות.‬
‫ופתאום, הם ממש נדרשים להיות משהו שהם לא,‬
‫וזה משנה אותם לנצח.‬ ‫-"תהיה ילד גדול."‬
‫ילד גדול או ילדה גדולה.‬
‫תהיה לא אנוכי. תעזור לאימא עם התינוק הזה.‬
‫אל תבקש כלום. אל תעיר את התינוק.‬
‫נסה להיות משהו שאתה לא.‬
‫וזה משנה אנשים לנצח.‬ ‫-אז, זה...‬
‫את תומכת ברעיון שהשנים המעצבות...‬
‫יוצרות התחלה של תבנית שממשיכה איתך בחיים?‬
‫כן. הייתי אומרת שחמש שנות חיינו הראשונות‬
‫מעצבות את מבנה האישיות בצורה כזאת‬
‫שכל עבודה רוחנית שתעשה לאחר מכן...‬
‫תכלול הסתכלות על התבניות‬
‫שנבנו במשפחת המוצא שלך.‬
‫אין דרך להתחמק מזה?‬
‫לא. כי, תחשוב על זה...‬
‫כלומר, כל דבר שקיבלת עליו חיזוק חיובי,‬
‫יתפס אצלך בתור הדרך בה אדם אמור לנהוג.‬
‫אז אם אנשים חשבו שאתה...‬
‫נהדר במיוחד אם הבאת לאימא‬ ‫את החיתול לתינוק החדש,‬
‫זה יגרום לך להיות אחראי יותר.‬
‫אולי יותר אחראי ממה שאי פעם נטית להיות.‬
‫אולי אחראי מאוד או אחראי בכפייתיות. ‬
‫כן.‬ ‫-אז אתה מתחיל איפה שאתה,‬
‫אבל אם לא תחזור‬ ‫ותראה מה אמיתי ומה לא אמיתי,‬
‫אז אתה מפספס את דרכך למציאות,‬
‫שזו המשמעות של רוחניות, מבחינתי.‬
‫היכולת להבדיל‬ ‫בין מה שאמיתי למה שאינו אמיתי.‬
‫ולכן צריך מורה,‬
‫והמורה צריך להיות מסור לאמת.‬
‫עכשיו, השאלה היא... פשוט, הרבה אנשים...‬
‫אני חושב על זמנים שהייתי מאוד מבולבל,‬ ‫זמנים סוערים‬
‫בהם לא רציתי להיות מי שאני‬ ‫וממש לא אהבתי את עצמי...‬
‫ואני משתמש בזה כנקודת התייחסות.‬
‫בלגן סבוך של עוני וחובות‬
‫ובלבול ו... כאילו, מערכות יחסים גרועות‬
‫ופשוט כאוס כללי.‬
‫קצת כמו לרדת במורד נהר,‬ ‫ואתה לא יודע איך לשוט בקאנו,‬
‫ואתה נתקע בסבך ענפים בצד הנהר,‬
‫מכוסה יתושים.‬
‫אז, הרבה אנשים, שם הם נמצאים עכשיו.‬
‫הם פשוט...‬ ‫-נכון.‬
‫הקאנו...‬ ‫-כמעט כולם שם.‬
‫ההגה היה דפוק והם הגיעו לצד הנהר,‬
‫אז הם מאשימים את עצמם בזה‬ ‫והם שונאים את עצמם. הם ב…‬
‫הם מנסים להעמיד פנים שצד הנהר‬ ‫הוא המקום בו צריך להיות.‬
‫שיש משהו רומנטי‬ ‫בלהיות מכורסם על ידי סמורים ודבורים.‬
‫איך... מזיזים מישהו מצד ה...‬
‫אם מישהו כזה מקשיב עכשיו,‬
‫והם שומעים אותך מדברת על מורה או משהו כזה,‬
‫והם אומרים כזה,‬ ‫"אין לי מספיק כסף לקנות כריך לאכול היום".‬
‫מה הם יכולים לעשות?‬
‫אילו צעדים הם יכולים לנקוט‬ ‫כדי להתחיל בתהליך ההגשמה הזה?‬
‫אני חושבת שהדבר הכי קל‬ ‫שהאדם הזה יכול לעשות,‬
‫הוא להיות נוכח.‬
‫וזה אומר לשים את העבר בצד,‬ ‫לשים את העתיד בצד,‬
‫ולחוש בגוף שלהם.‬
‫הם יכולים לעשות את זה, גם אם אין להם גרוש.‬
‫אם נוכל ללמוד לתפוס ולחוש את עצמנו מבפנים,‬
‫מצב התודעה שלנו ישתנה.‬
‫האם יש...‬ ‫תוכלי להסביר לי איך, למשל, עושים את זה?‬
‫אתה יכול לחוש את פנים היד שלך עכשיו?‬
‫רגע.‬
‫כאילו, מתחת לעור שלי?‬
‫כן. כאילו, בתוך היד שלך.‬
‫כן.‬ ‫-אתה יכול לחוש אותה מבפנים?‬
‫אני יכול... כלומר,‬ ‫אני לא יודע אם אני מקרין את התחושה הזו,‬
‫אבל אני מרגיש...‬ ‫-איך ההרגשה?‬
‫בערך כמו כשדוחפים מגנטים זה לזה או משהו.‬
‫די... זה כאילו יש מסמר שעובר דרכה.‬
‫באמת?‬ ‫-ואני על צלב.‬
‫בסדר.‬ ‫-אני ישו.‬
‫לא, לא.‬ ‫-אני צוחק. זה לגמרי בצחוק.‬
‫האם אני יכול להרגיש את היד מבפנים?‬ ‫זה ממש...‬
‫תחוש את היד שלך.‬
‫מעולם לא ניסיתי.‬
‫טוב. אנחנו ננסה עכשיו.‬
‫טוב, אז תחוש את היד שלך.‬
‫חוש את האצבע המורה מבפנים.‬
‫המורה. זו זרת.‬
‫בסדר.‬
‫כן, זה די חמים.‬ ‫-כן.‬
‫חמים ומה עוד?‬
‫רדום. לא יודע. חמים ורדום.‬
‫רדום?‬ ‫-אני לא יודע אם רדום זו המילה.‬
‫מרגיש כמו אנרגיה.‬
‫כן, אתה צודק. תראה אם אתה יכול‬ ‫לחוש את כל היד מבפנים,‬
‫באותו אופן.‬
‫קח את הזמן.‬
‫אם אף פעם לא עשית את זה קודם, זה קשה.‬
‫כן, אני מרגיש שם משהו. כאילו...‬
‫באמת?‬
‫פשוט תן לתשומת הלב שלך‬ ‫לעלות בעדינות במעלה הזרוע.‬
‫כן.‬
‫תראה אם תוכל לחוש‬ ‫את כל הזרוע שלך מבפנים.‬
‫אני מרגיש כאילו זאבים רצים בזרוע שלי.‬
‫לא נכון.‬
‫תראה אם אתה יכול לחוש את‬ ‫שתי הזרועות שלך מבפנים באותו הזמן.‬
‫כן, אני יכול.‬
‫ואם אתה יכול, תוסיף את הרגליים,‬ ‫כך שתוכל לחוש את הזרועות‬
‫והרגליים שלך מבפנים באותו הזמן.‬
‫כן, זה מוזר. כן, אני יכול לעשות את זה.‬
‫זו...‬
‫נוכחות.‬
‫זה מוזר.‬
‫אף פעם לא עשיתי את זה קודם. זה מוזר.‬ ‫-זו נוכחות.‬
‫ומה שאתה עושה,‬ ‫זה שאתה לא בתוך הראש שלך.‬
‫זה מוציא אותך מדעתך.‬
‫אתה לא מתווך את תחושת הזרועות והרגליים‬ ‫דרך הראש שלך.‬
‫דרך הראש שלך. מנטלית.‬
‫אז זו דרך לצאת מהראש שלך.‬
‫זה מה שאתה יכול לעשות מיד כשאתה בצד הנהר,‬
‫מכורסם על ידי סמורים ודבורים.‬
‫- בהריון? -‬
‫אז, הדבר הבא שתוכל לעשות, דאנקן…‬
‫כן?‬
‫בזמן שאתה מרגיש‬ ‫את הזרועות והרגליים שלך בו זמנית… ‬
‫כן.‬
‫להוסיף עוד שני היבטים.‬
‫תסתכל. תרגיש את הידיים והרגליים ותסתכל.‬
‫להסתכל על מה?‬ ‫-על מה שאתה רואה.‬
‫פשוט תן לזה לבוא אליך.‬
‫אל תחפש.‬ ‫-בסדר.‬
‫פשוט תן למה שאתה רואה להיכנס.‬
‫זו דבורה עם אלף עיניים וקרניים,‬
‫מחזיקה פגיון מכוסה בפנטגרמות.‬ ‫-אם אתה בצד הנהר,‬
‫מה עוד זה יכול להיות?‬
‫את יודעת...‬ ‫-רגע. יש עוד חלק אחד.‬
‫בבקשה.‬
‫ותקשיב.‬
‫אז אתה מרגיש את הזרועות והרגליים שלך...‬
‫אתה מסתכל ואתה מקשיב, הכול בו זמנית.‬
‫אתה עושה שלושה דברים.‬
‫כן, הבנתי. זה נותן לך סוג של צלילות.‬ ‫זה בעצם...‬
‫זה נותן לך צלילות‬ ‫וזה לוקח אותך לממד תודעתי טיפה שונה.‬
‫זה די שונה, בעצם.‬
‫בגלל שיש לי מיקרופון בפרצוף,‬ ‫קשה לי לעשות את מה שהייתי...‬
‫נגיד, אם באמת הייתי יושב לבד...‬
‫אבל אני חושב‬ ‫שזה מתכון אדיר לתרגיל מדיטטיבי.‬
‫ובכן, מה שהוא עושה‬ ‫זה שהוא מאפשר לך להיכנס לנוכחות, בלי מורה‬
‫ובלי גרוש בכיס.‬
‫כן.‬ ‫-ואפילו כשאתה נמצא ב...‬
‫מצב של נוכחות...‬
‫אם אתה בפנים, אפילו לרגע,‬
‫אם תוכל להישאר בו לרגע,‬ ‫תתחיל לחוש את הזרימה...‬
‫נכון.‬ ‫-של אנרגיה.‬
‫אתה תחוש שיש נהר,‬
‫כי הרבה אנשים בצד הנהר‬
‫אפילו לא קולטים שיש נהר.‬
‫נכון.‬
‫אז...‬ ‫-מה הנהר?‬
‫זו המציאות, עם ה...‬
‫דינמיות הזורמת שלה.‬
‫כלומר, אם מסתכלים על העולם,‬
‫רואים שהוא כל הזמן משתנה ומשנה צורה.‬
‫אותו הדבר נכון בתוכנו.‬ ‫-נכון.‬
‫ויש לזה זרימה. אפשר לחוש את הזרימה שבזה.‬
‫אבל לא אם אתה לא נוכח.‬
‫כי אם אתה במנטליות החושבת שלך,‬
‫זה המוח הרגיל שלך ולא תוכל לעשות את זה.‬
‫נכון.‬
‫אז זה פשוט ממש קל.‬
‫אפשר לנוע קדימה ואחורה‬
‫בין הממדים האלה של תודעה רגילה,‬
‫לבין משהו שמחוץ לחלל ולזמן.‬
‫נכון. והדבר הזה מחוץ לחלל ולזמן הוא...‬
‫אמיתי יותר מההתניות המנטליות.‬
‫זו הזהות האמיתית שלך.‬ ‫-על זה אנחנו מדברים.‬
‫כי כל זה, זה פשוט...‬
‫דברים שלמדת במשך כל חייך...‬
‫בגלל המשפחה שנולדת לה והמצבים שהיו לך,‬
‫הנסיבות שהיית בהן והנטיות הטבעיות שלך.‬
‫מה שמעניין לעשות זה, מהמקום הזה,‬
‫אם אתה יכול ללמוד להישאר במקום הזה ‬ ‫ולהחזיק את זה לרגע...‬
‫נגיד לדקה.‬ ‫-כן.‬
‫אז תמצא את עצמך עם שאלות שעולות.‬
‫כמו שאלות שעולות באופן טבעי.‬ ‫לא שאלות שקראת בספר.‬
‫רק, "אני תוהה..." משהו.‬
‫"מעניין למה בלה, בלה, בלה."‬
‫ובאופן כללי, הדבר הראשון שיעלה הוא‬
‫שיפוטיות כלפי זה.‬
‫משהו שיגיד, "זה רעיון ממש גרוע.‬
‫תחזור להיות מי שאתה באמת."‬
‫וזה האגו הישן שלך.‬
‫שמוק.‬
‫אתה יודע, זה...‬
‫אולי שמוק.‬
‫אבל מצד שני,‬ ‫יכול להיות שזה תינוק מוצץ ציצי.‬
‫לא נראה לי. אני חושב שרוב האנשים,‬ ‫זה יותר... אני...‬
‫תינוק מוצץ ציצי זה דבר מתוק,‬ ‫אבל הרבה אנשים הם כל כך...‬
‫את יודעת, אני רואה בזה סוג של...‬
‫ראיתי סרטון של כלבים שהוכו‬
‫ומישהו נותן להם בשר.‬
‫ובעודם נותנים מזון לכלבים,‬
‫ובדרך לתת לכלב אוכל, הכלב...‬
‫עצבני, נוהם. אבל אפשר לראות‬ ‫שהכלב פשוט לא יכול לשלוט בזה.‬
‫יש אנשים שהאישיות שלהם‬
‫התכווצה והפכה לכלב נוהם ורוטן,‬
‫וכל דבר שתביאו לו, הוא ינהם וירטן.‬
‫ולכן אני אומר שמוק.‬
‫בסדר, אבל אני...‬
‫אתה יודע, אני יכולה להגיד...‬
‫שזו דוגמה מושלמת למה שאני מדברת עליו,‬
‫עם רעיון הציצי.‬
‫המציצה של הציצי.‬
‫כי אם היית בסביבת מוצצי ציצי…‬
‫כל חיי.‬
‫אם היית בסביבה של מוצץ ציצי אמיתי,‬ ‫כלומר תינוק.‬
‫את מדברת על תינוק? בואי פשוט...‬ ‫נקרא להם כך.‬
‫בסדר, נקרא לזה תינוק.‬
‫אז...‬ ‫-זה יהיה אדיר,‬
‫אם אנשים היו קוראים לתינוקות "מוצצי ציצי".‬
‫טוב, התינוק הזה...‬ ‫טוב, אז יש תינוקות שנהיים כל כך מתוסכלים‬
‫כי אימא שלהם לא באה ומביאה את הציצי...‬
‫כשהתינוק רוצה אותו,‬
‫אז התינוק צורח וצורח וצורח.‬
‫עד שהאם תגיע, התינוק מתוסכל כל כך,‬ ‫שהוא ינשוך את הציצי שלה.‬
‫באמת?‬ ‫-כמו הכלב והבשר.‬
‫כן. הוא ידחה אותה, למרות שהוא גווע ברעב. ‬
‫אז את מדברת‬
‫על הדרך בה כל כך הרבה אנשים מגיבים לעולם:‬
‫שהם כל כך נסערים‬
‫שהם לא קיבלו את מה שהם רצו.‬
‫ואז כשהדבר סוף סוף מגיע,‬
‫הם מנסים להעניש את כל הסובבים‬ ‫אותם עם הדבר שיש להם.‬
‫בדיוק.‬ ‫-נכון.‬
‫וזה דוחה אותו.‬
‫כי אם אתה במצב של עוני,‬
‫יש כמות מסוימת שאתה יכול לשלוט בה.‬
‫יש דברים שאולי לא תוכל לשלוט בהם.‬
‫כשהטורנדו מצליף בשכונה שלך‬
‫והבית שלך מתעופף ואיכשהו לא היה לך ביטוח‬
‫ואתה מפסיד הכול, אתה לא יכול לשלוט בזה.‬
‫אבל אתה בהחלט יכול לשלוט‬ ‫באופן שבו תגיב למצב הזה.‬
‫אם אתה יכול לפתח מודעות לתגובתיות שלך,‬
‫אז אתה יכול להגיב לזה יותר בקלות,‬ ‫במקום לחזור על התגובות.‬
‫כי הבית תמיד יתמוטט.‬
‫זה חלק מהחיים.‬
‫הבית מתמוטט.‬
‫פשוט אין דרך להתחמק מזה.‬
‫אין דרך להתחמק מזה.‬
‫אבל אם תחשוב על כל הפעמים‬
‫שהבתים שלך התמוטטו בחיים שלך,‬
‫אלו הם למעשה הרגעים המעצבים.‬
‫נכון.‬
‫זה מביא אותנו לרעיון…‬
‫למשהו שאת מתמודדת איתו כבר ארבע שנים,‬
‫וזה שיש לך סרטן עצמות בשלב 4.‬
‫סרטן שד גרורתי.‬ ‫-סרטן שד גרורתי.‬
‫וזו גרסה קיצונית‬
‫של טורנדו שמפיל בית.‬
‫כי לפני ארבע שנים‬ ‫התקשרת לספר לנו שנותרו לך...‬
‫שישה חודשים לחיות.‬
‫אמרו לי את זה לפחות תריסר פעמים.‬
‫תריסר פעמים, שנותרו לך שישה חודשים לחיות.‬
‫אמרו לי להתקשר למשרפה ולברר כמה זה יעלה...‬
‫שישרפו אותי,‬ ‫כי נותרו לי אולי חודש או שישה שבועות,‬
‫ושזה משהו שאני צריכה לדעת,‬
‫כדי שאוכל לשלם את הכסף מראש, לפני שאמות.‬
‫והתקשרתי למשרפה‬
‫וגיליתי שזה עולה 750 דולר, תודה רבה.‬
‫וואו.‬
‫אלוהים, זה כזה דפוק.‬
‫האפשרות שיש כוח כלשהו...‬
‫שיוציא אותנו כשיגיע הזמן לצאת,‬
‫זה לא משהו שאוכל לעשות משהו לגביו.‬
‫אז עדיף שאשלים עם זה.‬ ‫-נכון.‬
‫קל יותר לזרום עם הנהר המסוים הזה‬
‫מאשר לנסות להילחם בו.‬
‫שיש אפשרות כזאת. כולנו נמות.‬
‫אני יודע.‬
‫וזו…‬
‫האמירה הזו, ואני לא יודע מאיפה היא באה,‬
‫אבל, שמדיטציה היא הכנה למוות.‬
‫אני חושבת שזה נכון.‬
‫ומדיטציה היא תרגול רוחני אחד‬ ‫שמכין אותנו למוות.‬
‫אבל גם, אתה יודע, אם מסתכלים על העולם,‬
‫מה שרואים זה דברים שמופיעים ונעלמים,‬
‫ובני אדם הם חלק מכל זה,‬
‫ובני אדם מופיעים והם נעלמים.‬
‫מעל פני האדמה.‬
‫זה פשוט קורה.‬
‫אתה יודע, האגו שלנו הופך את זה לאישי‬ ‫ואנחנו מחשיבים את עצמנו כמקרים מיוחדים.‬
‫כן.‬ ‫-אבל אנחנו ממש לא, אתה יודע?‬
‫אנחנו חלק מהשלם,‬
‫וכל חלק מהשלם משתנה כל הזמן.‬
‫משנה צורה. עובר טרנספיגורציה.‬
‫את מקרה מיוחד.‬
‫זה כי אני אימא שלך.‬ ‫-לא!‬
‫לא, אני יודע שיש... אני יודע, אבל בחייך.‬
‫אין דרך לעצור את שברון הלב. איך את…‬
‫מה עושים בקשר לזה?‬
‫בוכים.‬
‫זה ממש קשה.‬
‫אבל זה בהחלט משהו שכולם צריכים,‬ ‫את יודעת, להתמודד איתו.‬
‫כן.‬
‫וזה כזה דבר מוזר.‬
‫כלומר, היקום, הוא...‬
‫נראה כל כך יציב...‬
‫אם אתה...‬
‫את יודעת...‬
‫במצב האוטומטי הזה.‬
‫והמפגש עם האמת,‬
‫שבשבילי, זה שאת גוססת…‬
‫את גוססת.‬
‫הדבר הזה היה כנראה‬
‫המפגש הגדול ביותר עם האמת, שהיה לי בחיים.‬
‫אי אפשר באמת…‬
‫זה בלתי ניתן להבעה.‬
‫כן.‬
‫אבל זה לא כאילו זה גורם לך להרגיש...‬
‫זו לא הרגשה של.... כאילו...‬
‫זו לא הרגשה רצויה.‬ ‫-לא.‬
‫אבל זו תחושה שכל בן אדם יחווה,‬
‫בדרך כזו או אחרת.‬
‫נכון.‬
‫אבל רבים כל כך‬ ‫מאיתנו משקיעים כל כך הרבה זמן‬
‫בעיסוק בפעילויות מגוחכות,‬
‫רק כאילו, לנסות להימנע מהחוויה הזאת.‬
‫בדיוק.‬
‫אנשים ממש מנסים להתחמק מהמחשבה‬ ‫על כך שהם עומדים למות‬
‫ושהאנשים שהם אוהבים ימותו.‬
‫זה פותח את הלב. זה שובר את הלב.‬
‫כן.‬ ‫-אתה יודע?‬
‫הלבבות שלנו נסגרו, כי סגרנו אותם.‬
‫הגנו על עצמנו מפני כאב.‬
‫וזה פותח אותם.‬
‫לפתוח את הלב זה דפוק.‬
‫זה העניין.‬
‫זה מה שראם דאס מדבר עליו כל ה...‬ ‫זה כואב.‬
‫זה תמיד כואב?‬
‫האם לפתוח את הלב שלך תמיד כואב?‬
‫האם פשוט נמצאים במצב תמידי של...‬
‫לא, זה לא תמיד כואב.‬
‫אבל כשהוא באמת נפתח, זה כואב.‬
‫אתה יודע? וזה קורה.‬
‫אפילו הכאב משתנה,‬ ‫כי אם אתה חוקר בנבכי הכאב,‬
‫אתה יודע שמה שאתה חווה זו אהבה.‬
‫נכון.‬ ‫-הדבר האמיתי.‬
‫כן, זה... כן, נכון.‬
‫כי זה לראות משהו חדש.‬
‫זה לראות עד כמה אתה מעריך את החיים.‬
‫כן. והסיבה שאני נראית טוב יותר עכשיו‬ ‫מאשר אי פעם,‬
‫היא כי אני חיה יותר.‬ ‫-כן.‬
‫כי אני חיה וגוססת במודע.‬
‫אני מחזיקה בשניהם במקביל.‬
‫איזו עצה היית נותנת לאנשים שם בחוץ‬
‫שמתמודדים עם זה?‬
‫הייתי אומרת להם לבכות כשהם צריכים לבכות.‬
‫ולפנות לעבר הדבר הזה שנקרא מוות.‬ ‫לפנות לעברו.‬
‫וגם אם אתם מפחדים לפנות לעברו, פנו לעברו.‬
‫הוא לא יפגע בכם.‬
‫ותראו מה יש לו ללמד אתכם.‬
‫זה מורה אדיר, ללא תשלום.‬
‫אני לא חושב שהוא היה מוכר הרבה כרטיסים,‬ ‫אם הוא היה מנסה.‬
‫זה מופע שאני אדלג עליו, אם אוכל.‬
‫וואו.‬
‫אבל זה מורה. אנחנו מדברים על מורים.‬
‫זה ממש... זה הדבר האמיתי.‬
‫כן.‬
‫ו... אתה יודע, מה שאני מגלה זה...‬
‫ככל שאני מתקרבת למוות פיזי...‬
‫כך אני מרגישה יותר בחיים,‬
‫ויותר נוכחת ו...‬
‫אני יותר אמיתית.‬
‫ואני מבינה ש...‬
‫אין לי מושג מה נמצא בצד השני של...‬
‫מוות פיזי,‬
‫אבל יש כל כך הרבה חיוּת שנבנית בתוכי...‬
‫שאני לא יכולה שלא לחשוב‬ ‫שיש קשר כלשהו בין זה‬
‫לבין התנועה לעבר המוות הפיזי.‬
‫כן, טוב...‬
‫אני לא יכולה להסביר את זה.‬ ‫אין לי הסבר לזה.‬
‫אבל אני כן חושבת שאנחנו סובלים יותר‬
‫אם אנחנו מתנגדים לזרם הזה של הנהר.‬
‫נכון.‬ ‫-והוא תמיד זורם.‬
‫אם אנחנו... אם ננסה להגיע לשם, לצד,‬
‫כדי שנוכל לעלות על הגדה‬ ‫ולהיות פטורים מהזרם,‬
‫שם אנחנו מתחילים לסבול יותר ויותר.‬
‫זה פשוט להרפות לתוך הדבר הזה.‬ ‫-כן.‬
‫והדבר המדהים בלהרפות לתוך זה,‬
‫הוא שמגלים שהדבר הזה שנקרא אהבה...‬
‫הוא תומך, הוא מחזיק אותנו.‬
‫יש לו תכונה של נדיבות‬ ‫שאולי מעולם לא שמנו לב אליה.‬
‫ואנחנו שואלים, "מה זה?"‬
‫מה זה שיש בו את תכונת הנדיבות?‬
‫והמילה היחידה שאני יכולה לחשוב עליה היא:‬ ‫"מציאות".‬
‫למציאות באמת יש תכונה כזו של נדיבות.‬
‫כן. נכון.‬
‫ואפילו נדיבות היא לא…‬
‫זו מילה קטנה מאוד למה שזה, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-זה כאילו... זה פשוט כל כך רב עוצמה.‬
‫החוויה הזאת של אנרגיית האהבה חזקה כל כך,‬
‫שכדי להילחם בה, אנו בונים חיים שלמים,‬ ‫אגו שלם,‬
‫כדי לנסות שלא להרגיש אותה.‬
‫כן.‬ ‫-זה רגש כל כך מכריע.‬
‫נכון. זה קטלני.‬
‫זה מוות אגו.‬ ‫-נכון.‬
‫לא רצוי.‬
‫זה כן רצוי, ולכן זה כואב. זה מוות של אגו.‬
‫הלב שלך נסדק ונפתח והאגו שלך גוסס.‬
‫נכון.‬
‫אבל אתה מבין שמוות האגו הוא טרנספיגורציה.‬
‫זו טרנספיגורציה אלכימית.‬
‫כן. כי, כן, מי רוצה לסחוב את כל המשקל הזה?‬
‫אתה לא.‬
‫אני לא.‬
‫טוב, אני אוהב אותך מאוד, מן הסתם.‬
‫גם אני אוהבת אותך.‬
‫ודאנקן, אהבה כזאת לא הולכת לשום מקום.‬
‫זה עוד משהו שמגלים.‬
‫שאולי אעזוב את מישור הקיום הזה,‬ ‫מוקדם מאשר מאוחר…‬
‫אבל האהבה לא הולכת לשום מקום.‬
‫אני בטוחה בזה כמו בכל דבר שהוא.‬
‫נכון.‬
‫אני מאמין לך.‬
‫נעבור להפסקת פרסומת.‬
‫הקיפו אותו!‬
‫אוי, אבא, בחייך.‬
‫משתמש סימולציה ללא רישוי,‬
‫נמצאת אשם בקציר לא חוקי,‬ ‫על ידי המגיסטראט הופס.‬
‫שכב על הרצפה שלך וזחל החוצה!‬
‫אל תזוז. תקשיב!‬
‫פרט את פשעיו.‬
‫אני אפרט את כל הפשעים שלך.‬
‫פשע ראשון, גניבת שמן ירוק.‬
‫פשע שני...‬
‫שוטרים!‬
‫אאוץ'! אבא, לא!‬
‫תפקח עיניים, דניאל.‬ ‫-לא. בחייך, אבא.‬
‫פשע רביעי,‬
‫להיות טיפש.‬
‫אני אבא טוב.‬
‫פשע חמישי…‬
‫אוי לא, משטרה.‬
‫תשרפו אותו, בחורים!‬
‫כן, מגיסטראט.‬
‫שוטרים!‬
‫למה זה לא נדלק, ג'ים?‬
‫אם הרוח... הרוח זזה. בוא לכאן.‬ ‫לא, היא זזה חזרה.‬
‫-ג'ים!‬ ‫-עדיין לא עובד.‬
‫שוטרים!‬
‫אנחנו שוטרים!‬
‫אני שוטר.‬
‫פושע!‬
‫צא מהסימולטור הזה, או שאפוצץ אותך.‬
‫בעוד חמש...‬
‫ארבע, שלוש...‬
‫שתיים, אחת...‬
‫אוי, לעזאזל!‬
‫זה מתנדנד! ותרו על גופכם, ילדים.‬
‫אנחנו נחיה באור החשמלי!‬
‫היכנס.‬
‫אכפת לך שאראיין אותך ל…‬
‫אני מת?‬
‫פשוט תהיה כאן עכשיו.‬
‫תרגום כתוביות: זואי רוז‬
‫בכל מקרה, תתקשר אליי חזרה מתישהו.‬ ‫אני יודעת שאתה עסוק בפודקאסט שלך.‬
‫אבל מה שאמרת כל כך נכון, לגבי הנשמה.‬
‫זה כזה דבר מעניין ורציתי לדבר איתך על זה,‬
‫כי, רק הבוקר,‬ ‫הייתי מודעת לתופעה שכזו בתוך עצמי,‬
‫שהנשמה שלי יכולה לסגור מעגל‬ ‫ולדבר עם עצמה.‬
‫אבל זה כאילו אני...‬
‫הנשמה ואני כבר לא מנוכרות.‬
‫זה די מעניין.‬
‫נדבר אחר כך. ביי.‬
‫וואו.‬