A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Összeolvadás a Szimulátorral: három...
kettő...
egy...
- Várj egy kicsit! - Oké.
Anya?
Szia, anya!
- Szia, Duncan! - Szerepelnél a vlogomban?
ÉJFÉLI GOSPEL DENEEN FENDIGGEL
Milyen érzés, hogy én vagyok a fiad?
Csupa öröm, hogy a fiam vagy.
Te...
Milyen idős voltam, amikor születtem?
Öt héttel korábban születtél.
Igen?
- Igen. - Mi történt? Elmeséled a születésemet?
- Abszolút. - Térjünk rá!
Persze, abszolút.
Öt héttel korábban születtél.
Természetesen telihold volt.
És a születésed napján...
Április huszadikán?
Igen.
A bátyáddal pancsoltunk a medencében,
amikor nyilvánvalóvá vált, hogy be kell mennem a kórházba
- a babamedencés pancsi helyett. - Aha.
Különben a medencében szültem volna.
- Aha. - De nem így lett.
Szóval bementünk a kórházba, és a lehető leggyorsabban megszülettél.
- Ki kellett jutnom. - Nyilvánvalóan igen.
Sok dolgod volt.
Aztán... Szóval kibújtam belőled.
- Igen. - És utána mi történt?
Úgy értem, mit csináltál? Rám néztél?
Hogy néz ez ki szülés után?
Nem akarok túl személyes lenni, Duncan.
- Lehetsz. Mindent tudnak rólam. - Ezt is?
Tudják, hogy amikor a világra jöttél,
- az orvos szemüvegére pisiltél? - Még nem említettem.
Nem emlékszem rá.
Ez volt az első cselekedeted.
Úgy jöttél világra, mintha már kilenc hónapja tartanád vissza.
- Most is állandóan pisilnem kell. - Hát, ez az orvos szemüvegére ment.
Szóval lepisiltem az orvos szemüvegét...
Én meg végignéztem.
Mikor volt a metszés?
Ezután.
Szóval miután a doki arcára pisiltem,
- levágta a farkam végét. - Levágta...
Ja, az...
Azt hittem, a köldökzsinórra gondoltál.
Nem, a körül... Nem a köldökzsinórra. Mikor metéltek körül?
Olyan két perccel később, sajnos, és sírtál.
- Igen. - Nyilván!
Ordítottál.
- Ki ne tenné? - Szörnyű volt. Rossz ötlet.
Szóval ez az amerikai szülés folyamata. Az amerikai babát kilövik a pinából,
arcon pisili az orvost, aztán levágják a pénisze végét.
És aztán...
- Nem csoda, hogy hülyék vagyunk! - És még nincs vége!
Ezután rózsaszín takaróba csavartak.
- Megszégyenítettek! - Nem volt kék.
Megszégyenítettek!
Levágták a farkam végét, és rózsaszín takaróba csavartak!
Mint egy gonosz titkos társaság beavató szertartása.
Igazából vicces volt, vicces kezdet.
Kivéve a körülmetélést, az rossz volt. Legközelebb nem tenném.
Hogy fogyhatnak el a rózsaszín takarók?
- A kékek. - A kékek. Ez a munkájuk.
Gondolom, sok fiúbaba volt.
- Aha. - Nem tudom.
Egy pillanat! Megnézem, hogy vesz-e.
Szóval...
Igen?
Megszültél, azután mi történt?
- Megszoptattalak. - Igen.
Mert éhes voltál. Nagyon picike voltál.
- Két kiló nyolcvan deka voltál. - Koraszülött.
Öt héttel koraszülött. De tökéletesen jól voltál.
Nem volt baja a tüdődnek, vagy ilyesmi.
Az ilyen korán született babákat a koraszülött-osztályra viszik,
vagy intenzívre, ilyesmi, de neked nem volt bajod.
Bejött a szobába a bátyád, látta, hogy szoptatlak...
és sikoltozva rohant az apjához, hogy a baba megeszi Anyát.
Ezt el is felejtettem.
Valahol igaz.
Igen, Jeff is ezt gondolta.
Szóval látta Jeff ezt a vézna kis démont anya cicijén,
és valószínűleg azóta se heverte ki ezt a traumát.
Belegondolva, valószínűleg azért is traumatizálta,
mert a baba az otthonába költözött.
Mielőtt nyugdíjba mentél, sokáig pszichológusként dolgoztál.
- Igen. - Szerinted mekkora hatással jár
az ilyesmi egy ember személyiségére?
Hihetetlen hatással.
Amikor ez megtörténik az elsőszülöttekkel,
az örökké megváltoztatja őket.
Hirtelen osztozni kell az erőforrásokon.
Hirtelen nagynak kezdenek hívni, pedig valójában kicsi vagy.
Szóval eléggé agyfaszt lehet kapni ettől.
Értem.
És meg kell... Egy 18 hónapos gyerek még nagyon kicsi.
Még pelenkás, még csak egy kisbaba.
És hirtelen valami olyanná kell lennie, ami idegen tőle, ettől örökre megváltozik.
- „Légy nagyfiú!” - Nagyfiú vagy nagylány.
„Légy önzetlen! Segíts anyának a babával!
Ne kérj semmit! Ne ébreszd föl a babát! Próbálj valamivé válni, ami nem vagy!”
- Ez örökre megváltoztatja az embereket. - Szóval...
Hiszel abban, hogy a korai évek...
egy egész életen átívelő minta alapjait határozzák meg?
Igen. Azt mondanám, hogy életünk első öt éve
olyan módon formálja a személyiség struktúráját,
hogy bármilyen spirituális munka, amit később végzel,
visszatekintéssel kezdődik a mintákra, amik az eredeti családodban alakultak ki.
Ez elkerülhetetlen?
Nem, mert, gondolj bele...
Minden, amiért pozitív megerősítést kaptál,
rögzül, mint a mód, ahogy egy embernek viselkednie kell.
Szóval, ha az emberek szerint...
különösen csodás volt, amikor anyának új pelenkát vittél a babához,
akkor felelősségteljesebb leszel.
Talán felelősségteljesebb, mint amilyen valójában voltál.
Talán nagyon felelősségteljes, vagy kényszeresen felelősségteljes.
- Igen. - Szóval úgy indulsz, aki vagy,
de ha nem mész vissza megnézni, hogy mi igaz és mi nem,
akkor hiányozni fog az út a valóságba,
ami, szerintem a spiritualitás lényege.
A valódi és a nem valódi megkülönböztetése.
És ezért kell egy tanár, az igazság mellett elkötelezett tanár.
Most a kérdés az... Nagyon sok ember...
Visszagondolok arra, amikor zavart, viharos időszakaim voltak,
amikor nem akartam az lenni, aki voltam, és belül nem kedveltem magam,
és azt használom referenciának.
A szegénység és a tartozások
és a zavarodottság és rossz kapcsolatok kusza hálója,
általános káosz.
Kicsit olyan, mintha képzetlenül kenuznál egy folyón,
és a folyóparton beleakadnál egy bokorba, ami tele van szúnyoggal.
Sok ember érzi így magát.
- Egyszerűen... - Igaz.
- A kenu... - Majdnem mindenki.
Elromlik a kormánylapát és a parton kötnek ki,
önmagukat vádolják ezért, gyűlölik magukat. Úgy...
Próbálnak úgy tenni, mintha a folyópart jó hely lenne.
Mintha valami romantika lenne abban, hogy hódok és méhek rágnak.
Hogyan jut... Hogyan jut valaki a partról...
Ha egy ilyen ember hallgat minket,
és hallja, hogy egy tanárról, vagy akármiről beszélsz,
de közben arra sincs pénze, hogy egy szendvicset vegyen,
mit tehet?
Milyen lépéseket tehet, hogy elkezdje az igazság megtalálásának folyamatát?
Szerintem a legegyszerűbb, amit valaki tehet, az, hogy jelen van.
Ez azt jelenti, hogy tedd félre a múltat, a jövőt,
és csak érezd a testedet.
Ezt megtehetik, még ha pénzük nincs is.
Ha megtanuljuk belülről érzékelni és érezni magunkat,
megváltozik a tudatállapotunk.
Van egy... El tudod magyarázni, az milyen lehet?
Érzed most a kezed belsejét?
Várj csak!
- Mármint a bőröm alatt? - Igen. A kezed belsejét.
- Igen. - Érzed belülről?
Igen... Nem tudom, hogy csak képzelem-e,
- de érzek egy... - Milyen érzés?
Olyasmi, mint amikor összenyomsz két mágnest.
Mintha egy szög menne át rajta.
- Igen? - Egy kereszten vagyok. Jézus vagyok.
Viccelek, csak viccelek!
A kezem belsejét? Igazán... Soha nem...
- Érezd a kezed! - Soha nem próbáltam még.
Oké. Kipróbáljuk most!
Oké, érezd a kezed!
Érezd a mutatóujjad belsejét! Mutató! Az a kisujjad.
Oké.
- Igen, elég meleg. - Igen.
Meleg, és még?
Tompa. Nem tudom. Meleg és tompa.
- Tompa? - Lehet, hogy nem jó szó.
Csak egy érzés.
Igazad van. Próbáld meg ugyanígy az egész kezed belsejét érezni!
Csak nyugodtan!
Ha először csinálod, nehéz.
Igen, érzek valamit ott bent. Mint...
Igen?
Csak hagyd a figyelmedet felkúszni a karodon!
Igen.
Próbáld az egész karodat belülről érezni!
Igen, olyan, mintha farkasok szaladgálnának benne.
Nem hinném!
Próbáld meg mindkét karodat egyszerre érezni belülről!
Igen, megpróbálhatom.
Ha az megy, akkor jön a lábad, hogy egyszerre érezd a karod és a lábad.
Igen, fura. Aha, megy.
Ez...
a jelenlét.
Ez fura.
- Még nem próbáltam. Fura. - Ez a jelenlét.
A lényeg, hogy nem az elmédben vagy.
Így kikerülsz az elmédből.
A kezed és a lábad érzete nem az elméden szűrődik át.
Az elméden. Mentálisan.
Így kerülsz ki a fejedből.
Ezt teheted, amikor a folyóparton állsz,
és menyétek és méhek csámcsognak rajtad.
TEHRES!?
És a következő dolog, amit tehetsz, Duncan...
Igen?
...az, hogy amikor egyszerre érzed a karod és a lábad...
Igen.
...adj hozzá még két részletet!
Nézz! Érezd a karod és a lábad és nézz!
- Mit nézzek? - Amit csak látsz.
Hagyd, hogy megtaláljon!
- Ne keresd! - Oké.
Csak fogadd be, amit látsz!
Egy méh ezer szemmel és szarvval,
- pentagramos tőrt tart. - Ha egy folyó partján állsz,
mi más lehetne az?
- Tudod... - Várj, van még egy darab!
Mondd!
És hallgass!
Érzed a karod és a lábad...
nézel és hallgatsz, mindezt egyszerre.
Három dolgot csinálsz.
Igen, értem. Egyfajta tisztánlátást ad. Olyan...
Tisztánlátást ad, és a tudatosság kicsit más dimenziójába visz.
Valójában elég más. Elég más.
Mivel itt van a mikrofon az arcomban, nehezen tudom...
Ha csak magamban ülnék...
De a meditációs gyakorlat receptje nagyon király.
Megmutatja, hogy kell elérni a jelenlétet tanár és pénz nélkül.
- Igen. - És...
a jelenlét ezen állapotában...
ha benne vagy, akár csak egy percig is,
ha benne tudsz maradni, elkezded érezni, hogy áramlik...
- Aha. - ...az energia. Megérzed a folyó létét,
mert a parton sok ember
nem is tud a folyóról.
Helyes.
- Szóval... - Mi a folyó?
A valóság, a maga...
áramló dinamizmusával.
Mármint, ha kinézel a világra,
azt látod, hogy folyton változik és alakul.
Ugyanez igaz a belsőnkre is. És van egy áramlása. Érezhető az áramlása.
Ehhez kell a jelenlét.
Mert ha a mentális, gondolkodó elmédben vagy,
az a rendes elméd, és úgy nem megy.
Értem.
Szóval nagyon egyszerű.
Előre-hátra tudsz mozogni a rendes tudatosság dimenziója
és valami más, időn és téren kívüli között.
Aha. És az a dolog az időn és a téren kívül...
Valódibb, mint a mentális konstrukciók.
- A valódi identitásod. - Amiről beszéltünk.
Mert azok mind...
csak dolgok, amiket életed során megtanultál,
a család miatt, amibe születtél, és az átélt helyzetek miatt,
a körülmények és a természetes hajlamaid miatt.
Az érdekes lehetőség az, hogy erről a helyről,
ha meg tudsz tanulni ott maradni, fenntartani azt...
- Egy percre. - Aha.
Akkor azon kapod magad, hogy kérdések jönnek föl.
Csak úgy, természetesen. Nem olyanok, amiket olvastál valahol.
Csak eszedbe jut ez, meg az.
„Hogy is van ez, meg az?”
És általában véve a legelső eszedbe jutó dolog egy értékítélet róla.
Valami, ami azt mondja: „Ez egy nagyon rossz ötlet.
Változz vissza azzá, aki tényleg vagy! A régi ego-éneddé!”
Egy fasszá.
Tudod...
Talán egy fasszá,
de lehet, hogy egy szopizó babává.
Nem hinném. Szerintem a legtöbbekkel inkább...
Egy cicit szopizó baba kedves dolog, de sokan...
Olyannak látom, mint egyfajta...
Láttam videókat kutyákról, amiket megvertek,
és valaki húst ad nekik.
És amikor húst adnak nekik, egészen addig, amíg megkapja a húst,
a kutya dühös, morog. De látod, hogy nem tudja irányítani.
Vannak emberek, akiknek a személyisége begörcsölt, acsarkodó kutya lett,
és akármit is adsz neki, mindig morogni fog.
Ezért mondom, hogy egy fasz.
Oké, de én...
Tudod, mondhatnám...
Mondhatnám, hogy ez tökéletes példája annak, amiről beszélek, a cicis képpel.
A szopizással.
Mert ha ismertél igazi ciciszopókat...
Egész életemben.
Igazi, élő ciciszopót, tehát kisbabát.
Egy babát? Hívhatjuk akkor...
- Hívjuk babának! - Oké, legyen baba!
- Szóval... - Király lenne,
ha a babákat ciciszopónak hívnánk.
Szóval ez a baba... Vannak babák, akiket annyira frusztrál,
hogy az anyjuk nem ad cicit a szájukba, amikor éhesek,
hogy a baba csak ordít, ordít és ordít.
Mire az anya odamegy, a baba olyan frusztrált, hogy megharapja.
- Igen? - Mint a kutyás példa.
Igen, visszautasítja, pedig éhezik.
Amiről beszélsz,
az egy csomó ember reakciója a világra,
hogy annyira zavarja őket,
hogy nem kapták meg azt, amit akartak, hogy amikor végül megkapják,
akkor maguk körül mindenkit büntetni akarnak vele.
- Pontosan. - Aha.
És ezzel ellökik maguktól.
Mert ha szegény vagy, akkor is van, amit irányítani tudsz.
Bizonyos dolgokat nem lehet.
Amikor egy tornádó elviszi az utcádat,
vele a te házadat is, és valami miatt nincs biztosításod,
mindent elvesztesz, ez irányíthatatlan.
De az, ahogy reagálsz a helyzetre, irányítható.
Ha felismered a reaktivitásodat,
akkor könnyebben reagálsz rá, nem csak ismételed a reakciókat.
Mert a házat mindig elviszi a vihar. Ez az élet része.
A ház ledől.
Ez ellen nincs mit tenni.
Nincs kiút.
De ha átgondolod az összes alkalmat, amikor életedben házak dőltek le,
azok a transzformatív pillanatok.
Helyes.
Ez elvezet ahhoz...
Valamihez, amivel már évek óta küzdesz,
hogy 4. stádiumú csontrákod van.
- Áttétes mellrák. - Áttétes mellrák.
És ez egy extrém...
változata a házat leromboló tornádónak.
Mert négy éve fölhívtál, és azt mondtad, hogy csak...
hat hónapod van hátra.
Ezt már legalább egy tucatszor mondták.
Egy tucatszor, hogy hat hónapod van.
Mondták azt is, hogy hívjak hamvasztót, és derítsem ki, mennyibe kerül...
a hamvasztás, mert négy-hat hetem volt csak,
és tudnom kellett ezt, hogy a halálom előtt ki tudjam fizetni.
Fölhívtam a hamvasztókat,
kiderült, hogy 750 dollár, köszönik szépen.
Azta!
Istenem, ez milyen elbaszott dolog!
A lehetősége annak, hogy van egy erő...
ami elvisz, amikor lejárt az időnk...
valami, ami ellen nem tehetünk semmit.
- Szóval el is fogadhatom. - Aha.
Egyszerűbb ennek a folyónak a sodrására hagyatkoznom,
mint megküzdenem vele.
Ott van az a lehetőség. Mind meghalunk.
Tudom.
És ez...
Van egy mondás, és nem tudom, kitől, hogy a meditáció felkészülés a halálra.
Én hiszek ebben.
A meditáció egy spirituális gyakorlat, ami felkészít a halálra.
De tudod, ha a világra nézel, megjelenő és eltűnő dolgokat látsz,
és az emberek ennek az egésznek a részei, eltűnnek és megjelennek újra.
El a föld színéről.
Csak úgy megtörténik.
Az egónk személyessé teszi, különleges esetnek érezzük magunkat.
- Igen. - De igazából nem vagyunk azok.
Az egész részei vagyunk,
és az egész állandóan változik.
Alakot vált. Átváltozik.
Te különleges vagy.
- Mert az anyád vagyok. - Nem!
Nem, tudom, hogy... Tudom, de ne már!
A szomorúságot nem lehet megállítani. Hogyan...
Mit kezdesz ezzel?
Sírsz.
Nagyon nehéz.
De ez olyasmi, amivel mindenkinek meg kell küzdenie.
Igen.
És ez furcsa dolog.
Mármint az univerzum, olyan...
Olyan stabilnak tűnik...
ha...
tudod...
ebben az automata állapotban vagy.
És a találkozás az igazsággal, ami számomra az, hogy haldokolsz...
Haldokolsz.
Talán ez volt a legnagyobb...
találkozásom az igazsággal egész életemben. El se lehet...
kifejezhetetlen.
Igen.
De nem érzed magad tőle...
Ez nem olyan érzés, hogy...
- Nem egy kívánatos érzés. - Nem.
De olyan érzés, amit minden egyes emberi lény átél előbb, vagy utóbb.
Igen, olyan.
De nagyon sok... Nagyon sokan töltünk sok időt
röhejes tevékenységekkel,
csak azért, hogy elkerüljük ezt az érzést.
Pontosan.
Az emberek igazán próbálják elkerülni a gondolatot, hogy meghalnak,
és a szeretteik is meghalnak.
Kinyitja a szívet. Feltöri a szívet.
- Igen. - Tudod?
Zárva van a szívünk, mert bezártuk.
Megvédtük magunkat a fájdalomtól.
És ez kinyitja.
A szív kinyitása nagy szívás.
Ez a lényeg.
Ez az, amiről Ram Dass beszél, és... Fáj.
Mindig fáj?
A szív kinyitása mindig fáj?
És akkor folyamatosan...
Nem, nem mindig fáj.
De amikor igazán feltörik, az fáj.
Bizony ám!
De még a fájdalom is átalakul, mert ha a fájdalom mélyére nézel,
tudod, hogy amit átélsz, igazából szeretet.
- Aha. - Az igazi.
Igen, igaz.
Mert új dolgokat látsz ilyenkor.
Látod, hogy milyen értékes az élet.
Igen, és azért nézek most ki jobban, mint valaha,
- mert teljesebben élek. - Igen.
Mert tudatosan élek és halok meg.
Egyszerre tartom mindkettőt.
Milyen tanácsot adnál azoknak, akik ezzel néznek szembe?
Azt mondanám, hogy ha sírniuk kell, sírjanak.
És hogy forduljanak a halálnak nevezett dolog felé.
Még ha fél is valaki felé fordulni, forduljon felé!
Nem fog bántani.
Nézd meg, hogy mit tanulhatsz tőle!
Nagyszerű tanár, és ingyen van.
Nem hinném, hogy túl sok jegyet adna el, ha pénzt kérne.
Ezt a műsort inkább kihagynám.
De ez egy tanár. Tanárokról beszélünk.
Ez az igazi.
Igen.
És tudod, úgy találom, hogy...
minél közelebb kerülök a fizikai halálhoz...
annál inkább érzem, hogy élek,
jelen vagyok, és...
igazi vagyok.
És megértettem, hogy...
nem tudom, mi vár a fizikai halál túloldalán,
de annyi élet épül bennem...
hogy arra kell gondolnom, hogy van valami összefüggés
eközött és a fizikai halál felé vezető út közt.
- Hát... - Megmagyarázhatatlan.
Nem tudom megmagyarázni.
De úgy vélem, hogy többet szenvedünk,
ha ellenállunk a folyó folyásának.
- Igen. - És mindig folyik.
Ha odamegyünk oldalra,
hogy kimásszunk a partra és ne hasson ránk az áramlás,
akkor kezdünk egyre többet szenvedni.
- Csak bele kell engedni magunkat. - Igen.
És az a csodás abban, ha beleengedjük magunkat,
hogy kiderül, hogy ez a szeretetnek nevezett dolog
támaszt ad és megtart.
Olyan jóakarat van benne, ami talán föl sem tűnt.
Azután megkérdezzük, hogy mi ez?
Mi ez, amiben ez a jóakarat van?
És az egyetlen szó, ami eszembe jut, a valóság.
A valóságban van ez a jóakarat.
Igen, oké.
És még a jóakarat sem...
Nagyon kicsi szó erre, nem?
- Igen. - Hatalmas dologról van szó.
A szeretet energiájának élménye annyira hatalmas,
hogy az egész életünket, egész egónkat ez ellen építjük fel, hogy ne érezzük.
- Igen. - Ennyire elsöprő.
Az. Gyilkos.
- Az egó halála. - Igen.
Nemkívánatos.
De, kívánatos, pont ezért fáj. Az egó halála.
A szíved kinyílik, és meghal az egód.
Igen.
De kiderül, hogy az egó halála egy átalakulás.
Egy alkímiai átváltozás.
Igen. Mert ki akarná ezt a terhet cipelni magával?
Nem akarod.
Nem akarom.
Nyilván nagyon szeretlek.
Én is szeretlek.
És Duncan, ez a szeretet nem megy sehova.
Ez még egy dolog, ami kiderül.
Elhagyom a létezésnek ezt a síkját inkább előbb, mint utóbb,
de a szeretet nem megy sehova.
Ebben teljesen biztos vagyok.
Igen.
Hiszek neked.
Ugrás a reklámra!
Vegyétek körbe!
Ugyan már, apa!
Engedély nélküli szimhasználó!
Hoops elöljáró bűnösnek találta illegális kitermelésben.
Feküdjön a földre és másszon ki!
Maradj veszteg! Figyelj!
Sorold föl a bűneit!
Fölsorolom a bűneit.
Első bűntett, zöld olaj eltulajdonítása.
Második bűntett...
Zsaruk, zsaruk, zsaruk!
- Jaj! Apa, ne! - Nyisd ki a szemed, Daniel!
Hagyd abba!
- Daniel, nyisd ki a szemed! - Apa, ne!
Negyedik bűntett,
ostobaság.
Jó apa vagyok.
Ötödik bűntett...
Fenébe, a zsaruk!
Égessétek le, fiúk!
Igen, elöljáró!
Zsaruk! Zsaruk!
Zsaruk!
Miért nem gyullad meg, Jim?
A szél... Máshonnan fúj. Gyere ide! Megint onnan fúj.
- Jim! - Nem megy.
Zsaruk!
- Zsaruk vagyunk! - Zsaru vagyok!
Bűnöző!
Lépjen ki a szimulátorból, vagy meglövöm
öt...
négy... három...
kettő... egy...
Jaj!
Zizzen! Hagyjátok hátra a testeteket, gyermekek!
A villanyfényben fogunk élni!
Szállj be!
Készíthetek egy interjút önnel az...
Meghaltam?
Csak légy itt most!
A feliratot fordította: Kalmár Dávid
Hívj vissza, amikor gondolod. Tudom, hogy a podcastodon dolgozol.
De amit a lélekről mondtál, az nagyon igaz.
Ez nagyon érdekes téma, és beszélni akartam veled erről,
mert ma reggel ébredtem rá egy jelenségre magamban,
hogy a lelkem bezárhatja a kört, és tud önmagához beszélni.
Olyan érzés, hogy...
A lélek és én már nem vagyunk idegenek.
Elég érdekes.
Majd beszélünk. Szia!