EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Kobler til simulator om tre...
...to...
...én...
-Vent litt. -Ok.
Mamma?
Hei, mamma.
-Hei, Duncan. -Vil du være i videoen?
Hvordan er det å ha meg som sønn?
Det er en glede å ha deg som sønn.
Hvor gammel var jeg da jeg ble født?
Du kom fem uker for tidlig.
Ja?
-Ja. -Kan du fortelle om fødselen min?
-Så snakker vi om deg etterpå. -Greit.
Du kom fem uker for tidlig.
Det var fullmåne.
Og på fødselsdagen din,
20. april?
Ja.
Vi plasket rundt i bassenget med din eldre bror,
så ble det åpenbart at jeg måtte på sykehus og ikke sitte i bassenget.
Med mindre jeg ville føde der.
Det gjorde jeg ikke.
Så vi dro til sykehuset,
og du ble født så fort du kunne.
-Jeg måtte ut. -Tydeligvis. Du hadde ting å gjøre.
Så poppet jeg ut av deg.
-Ja -Hva skjedde så?
Hva gjorde du? Så du på meg?
Hvordan fungerer det når man får barn?
Jeg vil ikke bli for personlig her.
-De vet alt om meg. -Vet de dette?
Vet de at da du ble født,
tisset du på legens briller?
Jeg har ikke nevnt det.
-Jeg husker det ikke. -Det var det første som skjedde.
Det var som om du hadde holdt deg i ni måneder.
Jeg må tisse hele tiden ennå.
Dette var på legens briller.
Så jeg tisset på legens briller...
Jeg så på det.
Når klippet de meg?
Etter det.
Så etter at jeg tisser på legen, kutter han av tuppen av kuken min.
Jeg trodde du mente navlestrengen.
Glem navlestrengen!
Når gjør de omskjæringen?
Det var to minutter senere. Jeg beklager å si det, men du gråt.
Selvsagt!
Du skrek.
Jeg syntes det var en dårlig idé.
Det skjer med en amerikansk baby. Den blir presset ut av vaginaen,
tisser i legens ansikt, og får penisen skåret av.
-Ikke rart vi er sprø. -Nei.
Det er ikke slutten.
Så pakket de deg inn i et rosa teppe.
-"Ydmyk ham!" -De hadde ingen blå.
"Ydmyk ham!"
"Klipp av penisen og pakk ham inn i et rosa teppe."
Det er som en ond innvielse til et forferdelig brorskap.
Det var en ganske morsom start.
Alt unntatt omskjæringen. Jeg ville ikke omskjære flere barn.
Hvordan går man tom for rosa tepper?
-Du mener blå. -Det er jobben din.
-De hadde mange blå babyer. -Skjønner.
Jeg må passe på at jeg tar opp.
Så...
Ja?
Du har født meg, og hva skjer etter det?
Jeg begynte å amme deg.
For du var sulten, og du var så liten.
-Du veide 2 800 gram. -Født for tidlig.
Fem uker for tidlig.
Men helt frisk.
Det var ikke noe galt med lungene dine.
Hvis et barn blir født så tidlig nå,
vil de sette barnet på nyfødtmedisin på intensivavdelingen,
men det gikk fint.
Broren din kom inn og så meg amme deg,
og han ropte til faren sin
at babyen spiste opp mamma.
Det hadde jeg glemt.
Litt sant.
Det var det Jeff trodde.
Så Jeff ser en avmagret demon som suger på morens bryster
og blir nok traumatisert.
Han er nok fortsatt traumatisert,
for babyen flyttet inn i hjemmet hans.
Før du pensjonerte deg, var du psykolog i mange år.
-Det stemmer. -Hvor mye tror du
det påvirker personligheten?
Utrolig mye.
Noe skjer med det førstefødte barnet
som forandrer dem for alltid.
For plutselig må man dele ressurser.
Plutselig blir du kalt stor når du er liten.
Det er veldig forvirrende.
Ja.
Et barn på 18 måneder er ikke stort.
De går i bleier og er fortsatt babyer.
Plutselig må de være noe de ikke er, og det forandrer dem for alltid.
"Vær stor gutt." Stor gutt eller stor jente.
Vær uselvisk. Hjelp mamma med denne babyen.
Ikke be om noe. Ikke vekk babyen.
Prøv å være noe du ikke er.
Det endrer folk for alltid.
Tror du på tanken om at de første leveårene
skaper begynnelsen på et mønster som fortsetter gjennom livet?
Ja, jeg vil si at de første fem leveårene
former personlighetsstrukturen på en slik måte
at alt åndelig arbeid man skal gjøre senere,
involverer å se tilbake på mønstrene som ble nedfelt i familien man kommer fra.
-Kan man ikke unngå det? -Nei, for tenk på det...
Alt du fikk positiv belønning for,
vil du se på som måten folk bør oppføre seg på.
Om folk syntes du var
spesielt fantastisk om du ga mamma en bleie til det nye barnet,
vil det gjøre deg mer ansvarlig.
Kanskje mer ansvarlig enn du ville blitt.
Kanskje superansvarlig eller tvangsansvarlig.
Du begynner der du er,
men hvis du ikke går tilbake for å vurdere hva som er ekte,
så går du glipp av veien til virkeligheten,
som er det åndelighet handler om.
Den skiller det som er ekte og ikke ekte.
Derfor trengs det en lærer som er viet til sannheten.
Spørsmålet er...
Jeg tenker på turbulente opplevelser,
hvor jeg ikke har ønsket å være den jeg er, og jeg misliker meg selv.
Jeg bruker det som referansepunkt.
Et rot av fattigdom og gjeld
og forvirring og dårlige forhold
og bare generelt kaos.
Som å være på vei ned elven og ikke kunne ro,
og du ender opp på elvebredden i noen greiner,
dekket av mygg.
Mange folk er der nå.
Det er sant.
Nesten alle er det.
De endte opp på andre siden,
og så skylder de på seg selv, og de hater seg selv.
De later som om man vil være på elvebredden.
At det er litt romantikk i å bli gnagd på av røyskatt og bier.
Hvordan får du noen fra siden av...
Hvis noen lytter nå,
og de hører at du snakker om en lærer,
og de sier: "Jeg har ikke nok penger til å kjøpe et smørbrød i dag."
Hva gjør de?
Hva kan de gjøre for å finne sannheten?
Jeg tror det enkleste for den personen er å være til stede.
Og det betyr å legge fortiden bak seg, sette fremtiden til side
og sanse i kroppene sine.
De kan gjøre det uten å eie et øre.
Hvis vi kan lære å oppfatte og føle fra innsiden,
endres bevissthetstilstanden vår.
Kan du fortelle meg hvordan det kan være?
Kan du føle innsiden av hånden din nå?
Vent.
Under huden?
Ja, inne i hånden.
-Ja. -Føler du den fra innsiden?
Jeg vet ikke om jeg projiserer følelsen.
Hvordan føles det?
Litt som når man dytter magneter mot hverandre.
Som om det går en spiker gjennom den.
-Virkelig? -Jeg er på et kors. Jeg er Jesus.
Jeg bare tuller.
Kan jeg føle meg inni hånden?
-Føl hånden din. -Jeg har aldri prøvd.
Vi prøver nå.
Føl hånden din.
Føl pekefingeren fra innsiden.
Det er lillefingeren.
Ok.
-Ja, den er litt varm. -Ja. Hva mer?
Jeg vet ikke. Varm og nummen.
-Nummen? -Kanskje ikke det ordet.
Det føles som en energi.
Se om du kan føle hele hånden fra innsiden på samme måte.
Ta deg god tid.
Det er vanskelig første gang.
Ja, jeg føler noe der inne.
Gjør du?
Før oppmerksomheten oppover armen.
Greit.
Prøv å føle hele armen fra innsiden.
Det føles som ulver i armen min.
Det gjør det ikke.
Se om du kan føle begge armene samtidig fra innsiden.
Ja, det kan jeg.
Da kan du legge til beina, og prøv å føle armene
og beina fra innsiden samtidig.
Det er rart. Jeg klarer det.
Det er nærvær.
Så rart.
-Jeg har aldri gjort det før. -Nærvær.
Det du gjør er å ikke være i tankene.
Du forlater tankene.
Du medierer ikke følelsen av armer og bein gjennom tankene dine.
Gjennom tankene. Utrolig.
Du kommer deg ut av hodet.
Det kan du gjøre når du står på elvebredden
og blir gnagd på av røyskatt og bier.
GRAVID?
Det neste du kan gjøre, Duncan...
Ja?
...er at mens du føler armene og beina...
Ja.
...legg til to aspekter til.
Føl armene og beina og se.
-Se på hva? -Hva enn du ser.
Bare la det komme til deg.
-Ikke let etter det. -Ok.
Ta inn det du ser.
En bie med tusen øyne og horn,
-med en dolk av pentagrammer. -Ved elvebredden, hva annet kan det være?
Det er noe mer.
Vær så god.
Og lytt.
Så du føler armer og bein,
og du ser og lytter samtidig.
Du gjør tre ting.
Det gir deg en slags klarhet...
Og det fører deg inn i en annen dimensjon av bevisstheten.
Det er faktisk ganske annerledes.
Det er vanskelig å gjøre det med en mikrofon i ansiktet.
Det hadde vært annerledes å sitte alene. Men denne meditative øvelsen er flott.
Det gjør at du føler et nærvær uten en lærer og uten å eie et øre.
-Ja. -Og mens du er i det...
...nærværet i bare et minutt,
vil du begynne å kjenne flyten av energi.
Du føler at det er en elv, fordi mange av dem på elvebredden
vet ikke at det finnes en elv.
Ja.
Hva er elva?
Det er virkeligheten, med sin flytende dynamikk.
Hvis du ser på verden,
vil du se at den endrer seg hele tiden.
Det samme skjer i oss.
Du kan føle en flyt i det.
Men bare når du føler nærvær.
Fordi hvis du er i ditt mentale tankesinn,
greier du ikke å gjøre det.
Ja.
Så det er veldig enkelt.
Du kan bevege deg frem og tilbake mellom disse dimensjonene av bevissthet,
og noe utenfor tid og rom.
Den tingen utenfor tid og rom er...
Mer ekte enn mentale forestillinger.
-Det er ens sanne identitet. -Akkurat.
For det er bare ting du har lært hele livet
på grunn av familien din og situasjoner du har opplevd,
omstendighetene du har vært i og dine naturlige tilbøyeligheter.
Det som er interessant å gjøre derfra, om du kan være der i et minutt...
-Si et minutt. -Ja.
Da vil det dukke opp spørsmål.
Naturlige spørsmål. Ikke spørsmål du leser i en bok.
Bare "jeg undrer"-noe.
"Jeg under hvorfor..."
Og det aller første som gjerne dukker opp er dømmende.
Noe som sier: "Dette er en dårlig idé. Gå tilbake til å være den du er."
-Ditt gamle egoistiske jeg. -En pikk.
Kanskje en pikk, men det kan også være en diende baby.
Jeg tror ikke det. De fleste synes diende babyer er søte.
Jeg ser det som en slags...
Jeg har sett videoer av hunder som har blitt slått,
og noen gir dem kjøtt.
Og helt frem til de gir hunden maten, er hunden...
...sint. Men den kan ikke kontrollere det.
Personlighetene til folk er innesperret og har blitt til en knurrende hund,
og de vil knurre uansett hva man gir dem.
Derfor sier jeg pikk.
Jeg kan si at det er et perfekt eksempel på det jeg snakker om.
med puppesymbolikken.
Å suge på puppen.
For om du har truffet puppesugere...
Hele livet mitt.
Hvis du har møtt en ekte puppesuger, altså en baby.
Snakker du om babyer?
La oss kalle dem babyer.
Det hadde vært flott om folk kalte babyer "puppesugere".
Det finnes babyer som blir så frustert,
fordi moren ikke kommer med puppen
når babyen vil ha den, at den skriker og skriker.
Innen moren kommer, er babyen så frustrert at han vil bite henne.
Som hunden og kjøttet.
Han avviser henne, selv om han er sulten.
Det du mener er måten mange mennesker ser verden på.
De er så opprørte over å ikke ha fått det de vil ha,
og når de endelig får det, prøver de å straffe alle rundt seg.
-Nettopp. -Ja.
De driver det vekk.
For hvis du er fattig, er det visse ting du kan kontrollere.
Du kan ikke kontrollere alt.
Når tornadoen kommer gjennom nabolaget,
og huset ditt knuses, og du ikke har forsikring og mister alt.
Du kan ikke kontrollere det.
Men du kan kontrollere reaksjonen din.
Hvis du blir klar over reaksjonene dine,
kan du reagere lettere, istedenfor å gjenta reaksjonene.
For huset vil uansett knuses. Det er en del av livet.
Huset blir ødelagt.
Det kan ikke unngås.
Men tenk på alle gangene i livet ditt at du har fått hus ødelagt.
De er transformerende øyeblikk.
Ja.
Det bringer oss til tanken...
Til noe du har taklet i fire år nå,
som er at du har beinkreft i stadium IV.
-Metastatisk brystkreft. -Metastatisk brystkreft.
Og dette er en ekstrem versjon
av en tornado som knuser et hus.
For fire år siden ringte du for å fortelle oss at du hadde
seks måneder igjen å leve.
Jeg har blitt fortalt det minst et dusin ganger.
At du har seks måneder igjen å leve.
Jeg har blitt bedt om å ringe et krematorium og finne ut hva det vil koste
å bli kremert, for jeg hadde kanskje en måned eller seks uker,
og jeg måtte finne ut av det, så jeg kunne betale før jeg døde.
Og jeg har ringt til krematoriet,
og jeg fant ut at det kostet 750 dollar, takk.
Jøss.
Herregud, det er så jævlig.
Muligheten for at det finnes en slags kraft
som tar oss når livet er over,
er det ingenting jeg kan gjøre noe med.
Så jeg får slutte fred med det.
Det er lettere å følge strømmen enn å kjempe mot den.
Det er en mulighet. Vi skal alle dø.
Jeg vet det.
Og dette er et ordtak, jeg vet ikke hvor det kommer fra,
-men meditasjon er forberedelse på å dø. -Jeg tror det.
Og meditasjon er en åndelig praksis som forbereder oss på døden.
Men om du ser på verden,
ser du at ting dukker opp og forsvinner,
og mennesker er en del av det,
og mennesker dukker opp og forsvinner.
Fra jordens overflate.
Det skjer bare.
Egoene våre personliggjør det, og vi anser oss selv som spesielle.
-Ja. -Men vi er ikke det.
Vi er en del av helheten,
og alt i helheten forvandles hele tiden.
Den endrer form.
Du er et spesielt tilfelle.
-Det er fordi jeg er moren din. -Nei!
Jeg vet det, men kom igjen.
Det er ikke mulig å stoppe hjertesorgen.
Hva gjør du med den?
Du gråter.
Det er vanskelig.
Men det er definitivt noe alle må takle.
Ja.
Og det er så rart.
Jeg mener, universet...
Det virker så stabilt hvis du er...
...i en automatisk tilstand.
Og møtet med sannheten, som for meg er at du dør.
Du dør.
Det har vært det største...
...møtet med sannheten jeg har hatt.
Du kan ikke...
Det kan ikke forklares.
Ja.
Men det får deg ikke til å føle deg...
-Dette er ikke en ønskelig følelse. -Nei.
Men det er en følelse som alle mennesker vil oppleve på en eller annen måte.
Ja.
Så mange av oss bruker så mye tid
på latterlige aktiviteter,
for å prøve å unngå denne opplevelsen.
Nettopp.
Folk prøver å unngå å tenke på at de skal dø,
og at folk de er glad i skal dø.
Det bryter opp hjertet.
-Ja. -Ikke sant?
Hjertene våre er lukket, for vi har lukket dem.
Vi har forsvart oss mot smerte.
Og dette åpner dem.
Å åpne hjertet suger.
Det er det Ram Dass snakker om. Det gjør vondt.
Gjør det alltid vondt?
Er det alltid vondt å åpne hjertet?
Er det en konstant følelse?
Nei, det gjør ikke alltid vondt.
Men når det virkelig åpner seg, gjør det vondt.
Det gjør det.
Selv smerten endrer seg, for om du undersøker smerten,
vet du at du opplever kjærlighet.
-Ja. -Ekte vare.
Riktig.
Fordi man ser noe nytt.
Man ser hvor høyt man verdsetter livet.
Og grunnen til at jeg ser bedre ut enn noen gang
-er at jeg lever fullt ut. -Ja.
Fordi jeg lever og dør bevisst.
Samtidig holder jeg begge deler.
Hva er ditt råd til folk der ute som lever med dette?
Det bør gråte når de trenger å gråte.
Og å vende seg mot døden.
Snu deg mot den selv om du er redd.
Den skader deg ikke.
Og se hva den har å lære deg.
Den er en enorm lærer, gratis.
Jeg tror ikke den ville solgt så mange billetter.
Jeg tror jeg hopper over forestillingen.
Jøss.
Men vi snakker om lærere.
-Det er ekte vare. -Ja.
Og det jeg synes er at...
...jo nærmere jeg kommer døden fysisk...
...jo mer levende føler jeg meg,
og jeg føler meg mer til stede
og mer ekte.
Jeg innser at...
...jeg ikke aner hva som er på andre siden av fysisk død,
men at det er så mye levende i meg
at jeg tror at det er en sammenheng mellom det
og bevegelsen mot fysisk død.
-Ja, vel... -Jeg kan ikke forklare det.
Men jeg tror vi lider mer
hvis vi motstår strømmen i elven.
-Ja. -Og den flyter alltid.
Hvis vi prøver å nå den andre siden,
så vi kan nå bredden og unngå strømmen,
vil vi lide mer og mer.
-Det handler om å slippe taket. -Ja.
Og det utrolig ved å slippe taket
er at man finner ut at kjærligheten
støtter oss og holder oss.
Den har en godhet som vi aldri har lagt merke til.
Og vi spør: "Hva er det?"
Hva er det som har godhet?
Og det eneste ordet jeg kan komme på er virkeligheten.
Virkeligheten har en godhet.
Ja. Riktig.
Og selv godhet er ikke...
Det er et lite ord for hva det er.
-Ja -Det er så intenst.
Denne opplevelsen av kjærlighetsenergi er så kraftig
at vi bygget et helt liv for å kjempe mot den og ikke å føle den.
-Ja. -Den er så overveldende.
Den tar liv.
Egoets død.
Ikke ønskelig.
Det er ønskelig, og derfor gjør det vondt.
Hjertet ditt sprekker og egoet ditt dør.
Ja.
Men du finner ut at egodød er en transfigurasjon.
En alkymisk transfigurasjon.
Ja. Hvem vil bære den jævla vekten?
Du vil ikke det.
Ikke jeg heller.
Jeg er veldig glad i deg.
Jeg er glad i deg også.
Og den typen kjærlighet går ingen steder.
Det er en annen ting du vil lære.
At jeg kan forlate eksistensplanet tidlig,
men kjærligheten går ingen steder.
Det er jeg veldig sikker på.
Ja.
Jeg tror deg.
Da går vi til reklame.
Omring ham!
Kom igjen, pappa!
Ulovlig sim-bruker,
du er dømt skyldig i ulovlig høsting av dommer Hoops.
Legg deg ned på gulvet og kryp ut!
Stå stille. Hør etter!
Les opp forbrytelsene.
Jeg skal lese dem opp.
Forbrytelse én, grønn oljetyveri.
Forbrytelse to...
Politi!
-Nei, pappa! -Åpne øynene, Daniel.
Nei, pappa.
-Åpne øynene! -Pappa, nei!
Forbrytelse fire, dumskap.
Jeg er en god far.
Forbrytelse fem...
Politiet.
Brenn det, gutter!
Ja, dommer.
Politi!
Hvorfor tennes den ikke?
Vinden er snudd. Den snudde tilbake.
-Jim! -Funker ikke.
Politi!
Vi er politi!
Jeg er politi!
Forbryter!
Kom ut av simulatoren, ellers skyter jeg
om fem...
...fire, tre...
...to, én...
Søren!
Det er slim! Forlat kroppene deres, barn!
Vi skal bo i det elektriske lyset!
Hopp inn.
Kan jeg intervjue deg for...
Er jeg død?
Bare vær her nå.
Tekst: Trine Friis
Ring meg tilbake når som helst. Jeg vet at du er opptatt med podcasten.
Men det du sa om sjelen er sant.
Det var så interessant, og jeg ville snakke om det,
for i morges merket jeg fenomenet
der sjelen min snakket med seg selv.
Det er som om sjelen min og jeg ikke lenger er fremmede.
Det er interessant.
Vi snakkes senere. Ha det.