EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Ansluter till simulatorn om tre,
två,
ett...
-Vänta lite. -Okej.
Mamma?
Hej, mamma.
-Hej, Duncan. -Vill du vara med i min vidcast?
MIDNIGHT GOSPEL MED DENEEN FENDIG
Hur är det att ha mig som son?
Det är en glädje att ha dig som son.
Du…
Hur gammal var jag när du fick mig?
Du kom fem veckor tidigt.
Ja?
Kan du berätta om min födelse?
-Absolut. Visst. -Sen pratar vi om dig.
Du kom fem veckor tidigt.
Det var fullmåne, såklart.
Och på dagen du föddes...
Den 20 april?
Ja.
Vi plaskade i poolen med din äldre bror
och det blev uppenbart för mig att det var dags att åka till sjukhuset
istället för att hänga i barnpoolen.
Om jag inte ville föda i poolen.
Vilket jag inte ville.
Så vi åkte till sjukhuset
och du blev född så fort du bara kunde.
-Jag ville ut. -Självklart ville du det.
-Du hade saker att göra. -Och sen kom jag ur dig.
Vad hände sen?
-Jag menar... -Vad gjorde du? Såg du på mig?
Eller hur är det när man får barn?
Jag vill inte bli för personlig här, Duncan.
-Jo, de vet allt om mig. -Vet de det här?
Vet de att du faktiskt kom till världen och kissade på läkarens glasögon?
Det har jag inte nämnt.
Jag minns det inte.
Det var det första som hände.
Du kom till världen som om du hade hållit dig i nio månader.
Jag måste kissa hela tiden.
Detta var rakt på läkarens glasögon.
Så jag pissar på läkarens glasögon...
Och jag ser på.
När klippte de mig?
Efter det.
Så efter att jag kissat på läkaren, skar han av spetsen på min kuk.
Jag trodde att du menade navelsträngen. Nästa sak var...
Nej, omskär... Glöm navelsträngen!
När gör de omskärelsen?
Det var typ två minuter senare. Och du grät tyvärr.
Självklart!
-Du skrek. Det kändes hemskt. -Vem skulle inte det?
Såhär föds alltså en amerikansk bebis. Den sprängs ut ur fittan,
sprutar i läkarens ansikte och får penisspetsen avskuren.
-Inte undra på att vi alla är galna! -Det är inte slutet på historien.
Sen virades du in i en rosa filt.
-"Förnedra honom!" -De hade inga blåa.
"Klipp av hans penisspets och vira in honom i en rosa filt."
Det är som en ond initiering till ett hemskt brödraskap.
Det var faktiskt ganska roligt. En rolig start.
Allt utom omskärelsen, det skulle jag aldrig göra om.
Hur tar de rosa filtarna slut?
-Du menar blå. -Det är ditt jobb.
-Det kom väl många blå bebisar. -Jag förstår.
Vänta lite. Jag ska se till att det spelar in.
Så…
Ja?
Du har fött mig och vad händer efter det?
Jag började amma dig.
För du var hungrig. Du var så liten.
-Du vägde 2,8 kg. -Prematurfödd.
Fem veckor för tidigt.
Men fullt frisk.
Inget fel på dina lungor eller något.
Om ett barn föds så tidigt,
hamnar det på neonatala intensivvårdsavdelningen.
Men du mådde bra.
Så din bror kom in i rummet och såg mig amma dig,
och skrek till sin pappa i korridoren
att bebisen höll på att äta upp mamma.
Det hade jag glömt bort.
Det är ju sant.
Det var vad Jeff trodde.
Så Jeff ser en utsvulten demon suga på hans mammas tuttar
och har säkert varit traumatiserad sedan dess.
Det har säkert ärrat honom, när jag tänker på det,
för barnet flyttade in i hans hem.
Innan du gick i pension var du psykolog i många år.
Hur mycket tror du att det påverkar någons personlighet?
Otroligt mycket.
Det är nåt som händer det förstfödda barnet
som förändrar dem för alltid.
Plötsligt måste man bara dela resurser.
Plötsligt kallas man stor när man är liten.
Så det är psykande i sig.
Ja.
Och en 18-månadersbebis är inte alls stor.
De har fortfarande blöjor och är bebisar.
Och plötsligt måste de vara något de inte är, och det förändrar dem.
-"Var en stor pojke." -En stor pojke eller en stor flicka.
Var osjälvisk. Hjälp mamma med barnet.
Be inte om något. Väck inte barnet.
Försök att vara något du inte är. Och det förändrar en för alltid.
Du stöder tanken att de formbara åren...
...skapar början på ett mönster som följer en hela livet?
Ja. Jag skulle säga att de första fem åren av våra liv
formar personlighetsstrukturen på ett sådant sätt
att alla sorters andliga saker som man ska göra senare...
....involverar att se tillbaka på de mönster
som etablerades i ens ursprungsfamilj.
Är det oundvikligt?
Tänk på det...
Allt som man blev positivt förstärkt för
såg man som sättet som en person ska vara.
Så om folk tyckte att man...
...var speciellt underbar om man gav mamma blöjan till den nya bebisen,
så har det en tendens att göra en mer ansvarsfull.
Kanske mer ansvarsfull än man brukade vara.
Kanske superansvarig eller tvångsmässigt ansvarig.
Så det börjar med var man är,
men om man inte tittar på vad som är verkligt och inte verkligt
så missar man sin väg in i verkligheten,
vilket jag menar är vad andlighet handlar om.
Skilja på det verkliga och det overkliga.
Därför behövs det en lärare
och läraren måste vara hängiven till sanning.
Då är frågan... Det är många...
Jag tänker på de turbulenta tider jag varit med om,
när jag inte velat vara den jag är och inte tyckt om mig själv,
och använder det som referenspunkt.
En trasslig röra av fattigdom och skulder,
förvirring och dåliga förhållanden
och bara kaos i allmänhet.
Som att paddla ner för en flod utan att kunna paddla
och man fastnar i ena sidan av floden i massa grenar, täckt av myggor.
Så det är där många befinner sig nu.
-De är bara... -Sant.
-Kanoten... -Nästan alla.
Rodret var trasigt och de strandade
och de klandrar och hatar sig själva för det.
De försöker låtsas att de vill vara på den sidan.
Att det är romantiskt när vesslor och bin gnager på en.
Hur får man någon från flodens kant...
Om nån sådan lyssnar just nu,
och de hör dig prata om en lärare eller så,
och tänker: "Jag har inte råd att köpa en smörgås idag..."
Vad ska de göra?
Vad kan de göra för att påbörja processen att nå sanningen?
Det enklaste för en sådan person är att bli närvarande i nuet.
Och det betyder att lägga det förflutna och framtiden åt sidan,
och förnuft i deras kroppar.
Det kan man göra, även om man är luspank.
Om vi kan lära oss att uppfatta och känna oss själva inifrån,
förändras vårt medvetande.
Kan du förklara hur det kan vara?
Kan du känna insidan av din hand?
Vänta.
Som under min hud?
Ja, inuti handen.
Känner du den från insidan?
Jag vet inte om jag projicerar känslan,
-men jag känner... -Hur känns det?
Som när man trycker magneter mot varandra eller nåt.
Ungefär som ett det går en spik genom den.
Och jag är på ett kors.
Jag är Jesus.
Jag skojar bara. Jag skämtade.
Känna inuti min hand? Jag har aldrig...
-Känn din hand. -Jag har aldrig försökt.
Okej, då provar vi nu.
Känn din hand.
Känn pekfingret från insidan.
Pekfingret. Det är lillfingret.
Okej då.
Det är typ varmt.
Och vad mer?
Avdomnat, kanske. Varmt och avdomnat.
-Avdomnat? -Det kanske inte är rätt ord.
Det känns som en energi.
Du har rätt. Se om du kan känna hela din hand inifrån, på samma sätt.
Ta tid på dig.
Det är svårt om man aldrig gjort det.
Jag känner något därinne...
Gör du?
Låt då bara uppmärksamheten gå upp längs armen.
Ja.
Se om du kan känna hela armen inifrån.
Det känns som vargar i armen.
Det gör det inte.
Se om du kan känna båda armarna inifrån, på samma gång.
Ja, det kan jag.
Om det går, lägg till benen, så du känner armarna
och benen på samma gång, inifrån.
Det är konstigt. Det kan jag.
Det är närvaro.
Vad konstigt.
-Det har jag aldrig känt förut. -Det är närvaro.
Och du tänker inte på det.
Det tar dig ur tankarna.
Du medierar inte din känsla för dina armar och ben genom ditt sinne.
Genom ditt sinne. Mentalt.
Så man tar sig ur huvudet.
Det kan man göra så fort man har fastnat vid flodkanten
och attackeras av vesslor och bin.
GRAVID?
Och nästa sak du kan göra, Duncan…
Ja?
Medan du känner armar och ben samtidigt...
Ja.
Lägg till två aspekter till.
Titta. Känn armar och ben och titta.
-Titta på vad? -Vad du än ser.
Låt det bara komma till dig. Sök inte efter det.
Ta bara in det du ser.
Det är ett bi med tusen ögon och horn
-som håller en dolk täckt av pentagram. -Om du är på floden,
vad kan det annars vara?
Vänta lite. Det finns en bit till.
Varsågod.
Och lyssna.
Så man känner sina armar och ben,
man tittar och lyssnar samtidigt.
Man gör tre saker.
Jag fattar. Det ger en sorts klarhet.
Det ger klarhet och tar en in i en annan dimension av medvetande.
Det är en stor skillnad. Verkligen.
Med en mikrofon i ansiktet är det svårt att göra vad jag brukar...
Om jag var ensam...
Men jag tycker att den här övningen är häftig.
Det gör en närvarande, utan en lärare,
och utan ett öre till ditt namn.
Och även när du är i det...
...tillståndet av medvetande,
om man är i det, i ens en minut,
om man kan stanna en minut, känner man ett flöde...
...av energi.
Man känner att det finns en flod
för många av de på flodkanten förstår inte ens att det är en flod.
Precis.
Vad är floden?
Det är verkligheten, med dess...
...flödande dynamik.
Om man tittar på omvärlden
ser man att den ständigt förändras och omvandlas.
Det samma är sant om vårt inre.
Och det är ett flöde som man kan känna av.
Men bara om man i närvaro.
För om man befinner sig i sitt mentala, tänkande tillstånd,
är det ens vanliga sinne och då går det inte.
Ja.
Så det är lätt.
Man kan gå fram och tillbaka mellan dimensionerna av medvetande
och något som är utanför tidsrummet.
Och det som är utanför tidsrummet är...
Är mer verklig än våra mentala konstruktionerna.
-Ens sanna identitet. -Som vi pratat om.
Allt det är bara...
...saker man har lärt sig hela livet...
på grund av familjen man föddes till och de situationer man haft,
omständigheterna man befann sig i och ens naturliga böjelser.
Vad som är intressant att göra, därifrån,
är att om man lär sig att stanna där i en minut...
Säg en minut.
Då kommer frågor att börja dyka upp.
Helt naturliga frågor. Inte frågor som du läser i en bok.
Något som: "Jag undrar..."
"Jag undrar varför...."
Och i allmänhet är det första som kommer fram
en åsikt om det.
Något som säger: "Det är ingen bra idé.
Gå tillbaka till att vara den du är. "
Vilket är ens gamla ego.
En kuk.
Det kanske är en kuk.
Men kan å andra sidan vara en bebissugande tutte.
Det tror jag inte. De flesta är snarare...
En bebis som suger på en bröst är sött, men många är så...
Jag ser det som ett slags...
Jag har sett video av hundar som har misshandlats
och någon ger dem kött.
Och när de ger dem hundmat, är hunden hela tiden...
Förbannad, morrar. För hunden har ingen kontroll.
Somligas personligheter är så krampaktiga
att de blivit en morrande hund som gläfsar åt allt man ger dem.
Därför säger jag kuk.
Okej, men...
Jag kan säga att det
är ett perfekt exempel på vad jag menar
med tanken om tutten.
Den suger på tutten. För om man har vistats med tuttsugare...
Hela mitt liv.
Om du har varit med en riktig tuttsugare, alltså en bebis.
Menar du en bebis? Kan vi kalla dem bebisar?
Okej, vi kallar det bebis.
Det vore grymt om folk kallade bebisar "tuttsugare".
Okej, det finns bebisar som blir så frustrerade
eftersom deras mor inte ger dem tutten när barnet vill ha det
att bebisen skriker och skriker.
När mamman kommer är bebisen så frustrerad att han biter tutten.
Som hunden och köttet.
Han avvisar henne, trots att han svälter.
Så vad du pratar om
är sättet som många människor reagerar på världen,
att de är så upprörda
över att de inte fått som de ville och när det äntligen kommer,
försöker de straffa alla omkring dem med det de har.
-Precis. -Ja.
Och det driver bort det.
För om man är i ett fattigdomstillstånd
kan man kontrollera en del. Andra saker har man ingen kontroll över.
När tornadon drar över kvarteret
och ens hus slits med och man inte har försäkring,
det kan man inte kontrollera.
Men man kan kontrollera hur man reagerar på det.
Om man blir medveten om sina reaktioner
är det lättare att svara på det, snarare än att upprepa reaktionerna.
För huset kommer alltid slitas med.
Den är del av livet.
Huset blir totalförstört.
Det går inte att undvika.
Det är oundvikligt.
Men om du tänker på alla gånger
som ditt hus har raserats i ditt liv
är det faktiskt omvandlande händelser.
Det leder oss till idén…
Till något som du har handskats med i åratal,
vilket är att du har bencancer i fjärde stadiet.
Metastaserad bröstcancer.
Och det här är en extrem version...
...av en tornado som sliter med ett hus.
För fyra år sen ringde du för att berätta att du hade...
...sex månader att leva.
Det har de sagt ett dussintal gånger.
Ett dussin gånger du har haft sex månader.
De har sagt åt mig att ta reda på vad det kostar...
...att bli kremerad, eftersom de gav mig en månad till sex veckor
och det behövde jag veta så jag kunde betala i förskott.
Och jag har ringt till krematoriet
och fick veta att det kostar 750 dollar, tackar tackar.
Oj.
Herregud, det är så sjukt.
Möjligheten att det finns nån kraft som...
...tar med oss när det är dags
är inget jag kan göra något åt.
Så jag kan lika gärna förlika mig.
Det är lättare att hänga med flödet i den floden
än att försöka kämpa emot.
Den möjligheten finns. Vi ska alla dö.
Jag vet.
Och jag vet inte var det här uttrycket kommer ifrån
men meditation är förberedelse för döden.
Det är nog sant.
Meditation är en andlig övning som förbereder oss för döden.
Men, om man ser på världen
ser man att saker dyker upp och försvinner
och människor är en del av den helheten, och människor dyker upp och de försvinner.
Från jordens yta.
Det händer bara.
Våra egon personifierar det och vi ser oss som specialfall.
Men det är vi verkligen inte.
Vi är del av helheten
och allt i helheten förändras ständigt.
Det ändrar form. Förvandlas.
Du är ett specialfall.
Eftersom jag är din mamma.
Nej, jag känner till förvandlingen, men kom igen.
Man kan inte förhindra hjärtesorgen.
Vad gör man åt det?
Man gråter.
Det är jättesvårt.
Men det är definitivt nåt som alla måste handskas med.
Ja.
Och det är så konstigt.
Jag menar, universum, det...
Det verkar så stabilt,
om man är, du vet,
i ett slags automatiskt tillstånd.
Och mötet med sanningen, som för mig är att du ska dö...
Det har nog varit den största...
...kollisionen med sanningen i hela mitt liv.
Man kan inte...
-Det går inte att uttrycka. -Ja.
Det får en inte att känna...
Det är ingen känsla av...
Det är ingen känsla man vill ha.
Men det är en känsla som varje människa kommer att uppleva
-på ett eller annat sätt. -Det stämmer.
Men så många av oss lägger så mycket tid
på de löjligaste aktiviteter,
och det verkar vara för att undvika den här upplevelsen.
Precis.
Folk försöker verkligen undvika tanken på att de kommer att dö
och att deras nära kommer att dö.
Det öppnar ens hjärta. Det bryter upp hjärtat.
Våra hjärtan är stängda, för vi har stängt dem.
Vi har försvarat oss mot smärta.
Och det här öppnar dem.
Det suger att öppna sitt hjärta. Det är grejen.
Det är vad Ram Dass pratar om. Det gör ont.
Gör det alltid ont?
Gör det alltid ont att öppna hjärtat? Gör det hela tiden...
Nej, inte varje gång.
Men det gör ont när det verkligen öppnas.
Till och med såret förvandlas, för om man undersöker det,
ser man att det är kärlek man upplever.
Äkta vara.
Ja, det är... Visst.
För det är att se något nytt.
Att se hur mycket man värdesätter livet.
Och jag ser bättre ut nu än någonsin
för att jag lever till fullo.
För jag lever och dör medvetet.
Samtidigt, jag håller i bägge.
Vilket råd skulle du ge till folk som handskas med det här?
Jag skulle säga åt dem att gråta när de behöver gråta.
Och att vända sig mot det som är döden. Vända sig mot det.
Och även om du är rädd att möta det, vänd dig mot det.
Det kommer inte skada dig.
Och se vad det har att lära dig.
Det är en utomordentlig lärare, helt gratis.
Den hade nog inte sålt så många biljetter om den försökte det.
Det är en föreställning jag skippar, om jag kan.
Wow.
Men det är en lärare. Vi pratar om lärare.
Det är äkta vara.
Ja.
Och jag känner ofta att...
...ju närmre jag kommer fysisk död,
desto mer levande känner jag mig.
Och mer närvarande och mer verklig känner jag mig.
Och jag inser att...
Jag har ingen aning om vad som finns på den andra sidan av fysisk död,
men så mycket levande byggs i mig...
...att jag känner att det måste finnas en koppling mellan det
och rörelsen mot fysisk död.
Jag kan inte förklara det.
Jag har ingen förklaring.
Men jag tror att vi lider mer
om vi står emot floden.
-Ja. -Och den flyter alltid.
Om vi försöker ta oss över till kanten
så att vi kan ta oss upp på stranden och undvika flödet,
så börjar vi lida mer och mer.
Det är bara att ge efter för det.
Och det fantastiska med att ge efter
är att man upptäcker att det här som kallas kärlek,
är stödjande, att det håller oss uppe.
Den har en godhet som vi kanske aldrig har märkt.
Och vi frågar: "Vad är det?"
Vad är det som har godheten?
Och det enda ord jag kan komma på är verkligheten.
Verkligheten har faktiskt den här godheten.
Javisst.
Och inte ens godhet är...
Det är väl ett litet ord för det?
-Ja. -Det är bara så intensivt.
Denna upplevelse av kärleksenergi är så kraftfull
att för att bekämpa den bygger vi ett helt liv, ett helt ego
för att inte känna det.
-Ja. -Det är så överväldigande.
Det är förödande.
Det är egodöd.
Inte åtråvärt.
Jo, det är det och därför gör det ont. Det är egodöd.
Ens hjärta brister och egot dör.
Ja.
Men man inser att egodöden är en förvandling.
Det är en alkemisk förvandling.
Ja, för vem vill bära runt på den skitvikten?
Du vill inte.
Jag vill inte.
Jag älskar dig uppenbarligen väldigt mycket.
Jag älskar dig också.
Och Duncan, den kärleken ska ingenstans.
Det är något annat man inser.
Att jag kan lämna den här existensnivån, förr eller senare,
men kärleken ska ingenstans.
Det är jag bergsäker på.
Ja.
Jag tror dig.
Vi går till reklam.
Omringa honom! -Pappa, sluta.
Olicensierad simanvändare,
du har dömts för olaga skördning av domare Hoops
Lägg dig ner på golvet och kryp ut!
Stå still. Hör på!
Läs upp hans brott.
Jag ska läsa upp dina brott.
Brott ett: stöld av grön olja.
Brott två...
Polis, polis!
-Aj! Pappa, nej! -Öppna ögonen, Daniel.
Nej, sluta.
-Öppna ögonen! -Pappa, nej!
Brott fyra:
att vara dum.
Jag är en bra pappa.
Brott fem...
Jisses. Polisen.
Bränn ner det!
Ja, domaren.
Polis!
Varför tänder den inte, Jim?
Om vinden... Vinden har vänt. Flytta hit. Nej, den är tillbaka.
Fungerar inte.
Polis!
Vi är poliser!
Jag är polis!
Brottsling!
Koppla ut från simulatorn, annars skjuter jag.
Om fem,
fyra, tre,
två, ett...
Jäklar!
Den wobblar! Överge era kroppar, barn.
Vi ska leva i det elektriska ljuset!
Hoppa in.
Får jag intervjua dig för min…
Är jag död?
Var bara här nu.
Undertexter: Tomas Lundholm
Så ring mig när som helst. Jag vet att du är upptagen med din podcast.
Men det du sa om själen är så sant.
Det är så intressant och jag vill prata med dig om det
för bara i morse blev jag medveten om ett fenomen inom mig
att min själ kunde sluta cirkeln och tala med sig själv.
Men det är som att jag är...
Själen och jag är inte längre främmande för varann.
Det är intressant.
Vi hörs senare. Hej då.
Wow.